Bölcsen válasszatok!
Az égi bölény végigkíséri az életeteket.
Hoztam neked egy almát.
De gyönyörűek!
Tessék!
- Kapd el! - Várj meg!
Utánoz!
Gyerünk! Guggolj le!
Ezek szerint most már mindig együtt leszünk.
Appa!
Hová tűnt?
Megkeresni!
AVATÁR – AZ UTOLSÓ LÉGHAJLÍTÓ
NEHÉZSÉGEK
Ha újra tudok mozogni, ezt megemlegetitek!
Te nyikorgó csizmás! Emlékezni fogok rád!
Rád is, szájon át lélegző!
Lusták vagytok becipelni? Csak rángattok a földön?
Embertelen gazfickók vagytok!
Mi? Ne, gyertek vissza! Ne!
Nem hagyhattok…
Vagy mégis. Képesek vagytok így itthagyni.
Ki az?
Ki van ott?
Sokka!
Sai?
Hát te élsz?
Sokka! Azt hittem, nem látlak többé!
Mindenhol kerestünk.
Láttátok Amitát? Hallottatok Teóról?
Nem, elkobozhatták a leveleimet.
De Sokka! Úgy örülök, hogy látlak.
Nagyon örülök!
- Sai? - Igen?
Átfordítanál?
Tehát apával nem is sejtettétek, hogy a Tűz Népének gyártotok fegyvert?
Tudtam-e, hogy velük állunk szerződésben?
Igen.
De esküszöm, azt hittem, földművelésre kellenek a gépek.
- Az üzlet nem ismer… - Határokat.
Mindig is mondtad.
Felbontjuk a szerződéseket.
Tényleg?
Azonnal intézkedem.
Mindig is reméltem, hogy átveszed a vállalkozást.
Elkezdhetnéd a saját tetszésed szerint formálni.
Olyanra, amilyenre…
te szeretnéd.
Úgy tudom, tehetséges földidomárt faragtál az avatárból.
Ha nem titkoltad volna a képességeidet, nem reagáltam volna hevesen.
Nem üzleti tárgyaláson vagyunk, anya.
Miért nem beszélsz úgy velem, mint a lányoddal? Én…
Nem tudom, hogyan kell.
Gondolj rám valaki másként!
De te nem valaki más vagy.
Te az én törékeny…
Ne nevezz törékenynek!
Kérlek.
Kérek egy pillanatot.
Amikor gyerekünk születik…
azt hisszük, hogy majd mi tárjuk fel előtte a világot.
Hogy megosztjuk mindazt, amit a saját életünk során tanultunk.
De a születésedtől fogva
tudtam, hogy rád olyasmi vár, amit én még csak el sem tudok képzelni.
Mert nekem fogalmam sincs, hogy milyen lehet az élet…
vakon.
Miután elmentél,
azon tűnődtem…
hogy talán én vagyok törékeny.
Abban ugyanis, ahogy te élsz,
több az erő,
a magabiztosság és az elegancia, mint előtted bármelyik Beifongban.
Hát…
elegancia talán nem.
Mire célzol?
Nem tudom.
Te nem érzed, hogy az emberek mindenfélét feltételeznek
a viselkedésünkről a nevünk miatt?
Mindig is ezt éreztem.
Összevesztem a barátaimmal.
Az avatárral?
Igen.
Azt hittem, ők megértenek engem, de most már…
nem tudom.
Figyelj!
- Tudom, azt akarod, hogy hazamenjek. - Így van.
Ezért is vagyok itt.
A szavamat adom,
hogy minden más lesz.
De nem állok készen.
Mindenképpen beszélnem kell velük. Hogy helyrehozzam a dolgot.
Természetesen tedd, amit helyesnek ítélsz! Várakozik a hintóm, tehát…
- Megvárom, hogy készen állj. - Ne…
Ne várj rám!
Időbe telhet.
Nem sürgetlek.
Csak igyuk meg együtt a teánkat!
Mint kiskorodban.
El sem hinnéd, hogy hányan kérték meg a kezemet, mióta itt vagyok!
Rémesek a férfiak, nem igaz?
Mint az a két marha, akit apád küldött utánad.
Anya, én nem…
Furán érzem magam.
Magamnak kellett volna jönnöm.
Már rég túleshettünk volna ezen.
Bocsáss meg! Az én hibám, hogy itt vagyunk.
Ki vagy te?
Nem akarod tudni.
Segíteni akartál, ezért kaptak el. Hogyne akarnám tudni.
Szeretném megköszönni.
Nem fogod.
Most már fordulj meg!
Zuko?
És most? Harcolunk az életünkért?
- Én nem harcolok veled. - Ó! Nahát!
Te vagy az.
Te!
- Milyen hülye vagyok! - Nem vagy az.
- Azt hittem, jó ember vagy! - Igyekszem.
Aangnak igaza volt.
A többieknek is.
Csupa ostobaságot műveltem.
Önző voltam.
Mindenkit veszélybe sodortam, hát ez a jussom.
Összezártak egy szörnyeteggel.
Barátaim!
Nyilván érdekel, miért hívtalak össze titeket.
A Földkirály értesült egy összeesküvésről,
amely a város biztonságát fenyegeti.
Megparancsolta, hogy gyomláljam ki az összeesküvőket,
akik közül páran itt vannak közöttünk.
- Hol van Sung tábornok? - Árulásért letartóztattuk.
Árulásért?
A Dai Li veszi át a hadsereg irányítását.
Ez puccs!
- A főparancsnok hűsége megingott. - Hol van a király?
Beszélni akarunk a királlyal! Hogy lássuk, kié is itt a hatalom, Long Feng!
Ha gondolod, felvilágosíthatlak.
Mi köze a Kyoshi-harcosoknak Ba Sing Se ügyeihez?
Semmi.
Ne, várj!
Meggondoltam magam az egyezségünket illetően.
Átveszem a szökevényeket.
És az avatárt.
És a várost.
Ba Sing Se mostantól a Tűz Népéé.
Van valami hozzáfűznivalód?
Nincs…
hercegnő.
Pihenj!
Miről maradtunk le?
Jó név.
Békés.
De szilaj.
Aminek nevet adunk, megálmodjuk a jövőjét
és a helyét a világon.
Bo! Yize!
Üdv a Jázmin Sárkányban! A szokásosat?
A ház ajánlatát kérem, Mushi. Alig aludtam.
A Dai Li a házam előtt kerítette kézre a Festett Hölgyet.
- És a csatlósát. - Igen, az álarcos fickót is elkapták.
- Így jár, aki jót tesz! - Mushi, én…
Mushi?
A teám!
Tiszta a levegő.
Egyelőre.
Kösz a segítséget.
Mindenütt nyüzsög a Dai Li.
Tegnap éjjel letartóztatták a Festett Hölgyet.
Katarát?
Ő az egyetlen oka, hogy még harcolunk.
Toph Beifong pedig elhagyta a várost az anyjával.
Hogy mi?
Nem tudom.
Mi van Sokkával?
Semmi nyoma.
A Dai Linak van egy titkos börtöne. Biztos ott tartják őket fogva.
A menekültek egyike követhetné egy ügynöküket.
Mind segíteni akarunk.
Túl kockázatos.
Én Senlinből költöztem Gaipanba,
de a háború követett.
Aztán Omashuba mentem, de oda is követett. Most itt vagyunk.
Nem menekülhetünk a veszély elől.
Szembenézünk vele.
Rendben.
De ezt bízzátok rám!
Jól van.
Csak kérlek, légy óvatos, Aang!
Jó.
És ha megtalálod Sait, mondd meg neki!
Jó.
Megmondom.
Köszönöm.
A Dai Li átvette a fali őrség vezetését,
így hát az erőink mostantól a mi… a te irányításod alatt állnak.
Foglyul ejtettük az avatár társait,
de magát az avatárt nem sikerült.
Eljön a barátaiért.
Valaki mást is elejtettek az éjjel.
Ezek voltak nála.
Most hol van?
A Laogai-tónál.
Azt mondta, hogy meg fogja ölni Zukót.
Igen.
Mégis elhoztad neki a kardokat.
Igen.
Elárultad, hogy hol van Zuko.
Igen.
A népeink közötti egység szimbóluma.
Nem úgy volt, hogy szereted Zukót?
Téged is szeretlek.
Mégis megöltelek volna.
Aha.
Jogos.
Kinyithatnám idomítással. Nem lehet túl nagy ügy.
Vagy egy kicsit mégis.
Iroh tábornok!
Mit keresel itt?
Nem vagyok tábornok. Már nem.
Azért jöttem, amiért te. Hogy kiszabadítsak valakit.
Értem.
Segíthetünk egymásnak.
De nem lesz könnyű dolgunk.
Az új barátaim szerint máshogy is bejuthatunk.
Kyoshi avatár titkos ajtaján keresztül.
Rendben. Menjünk!
Ne segítsek?
Te inkább ne!
Így sosem fogunk kijutni innen.
Na, ne mondd!
Csakhogy te jogosan vagy bebörtönözve, én viszont nem!
Bíztam benned.
Eleve ezt akartad elérni? Mindvégig tudtad, hogy én vagyok az?
Aang miatt követtél? Ez volna a csapda?
Azt várod, hogy eljöjjön megmenteni,
és akkor végre foglyul ejtheted.
Sosem jutott eszembe ennyire összetett terv.
Nem volt tervem.
Nem gondolkodtam. Csak segítettem.
Ezért vagyok itt.
Naná.
Be kéne vennem a Tűz Ura fiának ártatlan színjátékát?
A véretekben van a háború, az erőszak és a gyűlölet.
Nemzedékek vesztek oda a családod hataloméhsége miatt!
Erdők égtek le!
Családok szakadtak szét!
Megszűnt egy egész nép létezése!
Miattad.
Az apád miatt. És az ő apja miatt.
De visszamehetnénk egészen Sozinig!
A törzsem minden vízidomárját elragadták vagy meggyilkolták.
Elvitték a gyerekeket.
Engem kivéve.
Elbújtam, hogy élhessek.
És ezzel a bűntudattal kell együtt élnem.
Bűntudatom van, amiért én élek!
Te mit érzel?
Semmit?
Szégyentelen vagy!
Fogalmad sincs, min mentem keresztül a háború miatt.
Én, személyesen.
A Tűz Népe elvette tőlem az anyámat!
Sajnálom.
Ez közös bennünk.
Századok óta nem használták ezt az ajtót.
Hogy fogták el Zukót?
Úgy, hogy éppen valami jót tett.
Tudtam, hogy nem gonosz.
Az avatár képes belátni a felszín alá.
Csakis a barátaim miatt jutottam el idáig, de…
ellöktem őket. Fogságba estek.
Ennyit az avatár képességeiről.
- Biztos nem csak a te hibád volt. - Dehogynem. Nagyon önző voltam.
Csak saját magamra figyeltem.
De…
megváltozom.
Bármire hajlandó vagyok, hogy kibéküljek a barátaimmal.
- Hogy az legyek, akire szükségük van. - Nem.
Nemcsak hogy nem kéne ezt tenned, de szerintem nem is menne.
Ha ez a célod, nem segíthetsz rajtuk.
És közben önmagadat is elveszíted.
Az igaz barátságok kibírják az igazságot.
A legjobbak még fejlődnek is tőle.
Legyél az, aki vagy!
De hagyd, hogy ők is önmaguk lehessenek!
De… mi van, ha nem szeretik, aki valójában vagyok?
Ezt nem tudod befolyásolni.
Neked sikerült?
Mindvégig az voltál, aki valójában vagy?
Ez egy élethosszig tartó munka.
Jelenleg is dolgozom rajta.
Úgy tartják,
hogy Kyoshi századokkal ezelőtt ugyanezt a börtönt használta.
Ez egy avatárajtó.
Mind a négy elem kell a kinyitásához.
Szerencse, hogy egymásba botlottunk.
Várj meg itt, Momo!
Tudom már! Az az izgága lány Kyoshi-harcosnak álcázta magát.
És azzal az izomidomítós izével minden tagomat megbénította.
- Értem. - Hát persze.
- De legalább veled vagyok, Sai. - Igen.
- És együtt kijuthatunk innen. - Képtelenség.
Miről beszélsz? Számunkra minden lehetséges! A te számodra.
- Nincs nálad okosabb. - Próbálkoztam.
Nemesen. Vitézien.
Amikor letartóztattak, kivallattak a palotában, de semmit sem mondtam.
Bezártak a legmagasabb toronyba. Követeltem, hogy vigyenek a király elé.
Természetesen nem idegen számomra az udvar.
De megtagadták az audienciát. Mondtam, hogy megmenthetnénk a világot.
Mire a képembe kacagtak.
Aztán idomítással vágták rám az ajtót, ami hangos és frusztráló volt.
Megkérdeztem magamtól: „Mit tenne Teo?”
Hát elcsigázottságom ellenére vakmerő szökési kísérletet tettem.
Hogyan?
Az összecsomózott ágynemű lett a kötelem.
- Zseniális. - Katasztrofális.
- Elnéztem a távolságot. - Ne!
- Újra megpróbáltam. Robbanószerrel. - Robbanózselével?
Nagyon házi lett. Még csak most nő vissza a szemöldököm.
- És aztán? - Rám talált az ihlet.
- Álruha. - Igen!
- Egyből elkaptak. - Nem!
Igen, sajnos elég jellegzetes a külsőm. Tehát…
- Jaj, Sai! Segíts! - Megvagy!
Hát…
aztán jött egy újabb terv, nem?
Nem.
Mert lehoztak ide.
És teljesen kétségbeestem.
A fiam a háborúban harcol.
Amitával…
csak most találtunk egymásra, és máris elvesztettem.
Szükségetek volt rám az avatárral.
És kudarcot vallottam.
A tudomány ilyen.
Kudarcot vallottál.
De minden kudarc lehetőség a fejlődésre.
Százszor is el kell buknod, hogy tudd, mi válhat be.
És megint elbuksz százszor, hogy folytatni tudd.
Ezerszer is el kell buknod ahhoz, hogy végre sikert érj el.
Nézz körül!
A falak kőből vannak. Az ajtók fémből.
Mi nem vagyunk idomárok.
Itt fogunk meghalni.
Nemcsak kő, hanem kristály is van a falban.
- Igazad van. Nem csak kő. - A kristályok máshogy épülnek fel, nem?
De.
Igen!
- Feloldhatnánk őket. És kijuthatnánk. - Igen! Lássunk munkához!
Sokka! Te vagy a legjobb tanítványom.
Vagy a legjobb tanárom.
- Jól van, gyerünk! - Igen!
Anyám jó volt.
A legjobbat látta másokban.
Még bennem is.
Meghalt, mielőtt ilyen lett az arcom.
Sebhelyes.
Az emberek mindenfélét feltételeznek rólam miatta.
Történeteket találnak ki, amik könnyen terjednek itt.
Áldozatnak tűnök.
Csakhogy egyik történet sem
annyira szörnyű, mint az igazság.
Az apám tette ezt velem.
Tudod, milyen nehéz megégetni egy tűzidomárt?
Úgy igazán.
Egy életre…
megsebezni.
Csak akkor sikerülhet, ha kikapcsolnak a veleszületett túlélési ösztönei.
Mintha megfulladna egy vízidomár.
Az apám sebzett meg…
de mélyen legbelül…
egy részem hiszi…
hogy megérdemeltem.
Az a részem hagyta neki.
Mert az apám gyűlöl engem.
Ahogy mindenki más is.
A Tűz Népének dezertőrei?
Gyűlölnének, ha tudnák, ki vagyok.
Miért védted meg őket?
Mert tehetetlenek voltak.
És te?
Ugyanezért.
Amikor az ellenségre néztem, hosszú időn át…
a te arcodat láttam.
Akármennyire is
gyűlölöd ezt az arcot, Katara…
én jobban gyűlölöm.
De most mást látok.
Valakit, aki szenved.
Akinek meg kell gyógyulnia.
Ez a Szellemoázis vize.
Meggyógyíthatja a legmélyebb és legveszedelmesebb sebeket is.
Talán azokat is, amik nemzedékekre nyúlnak vissza.
Megpróbálhatlak…
meggyógyítani?
A tisztek díszöltözetben jelenjenek meg!
Hát itt vagy, kultúrminiszter.
Bemutatom Vinh Tran tábornokot. Ő képvisel Ba Sing Sében a távollétemben.
Úgy beszélj vele, ahogy velem tennéd!
Kultúrminiszter!
Gondoskodj az utcák tisztaságáról, és hogy a mozgóárusok se legyenek útban!
Semmi sem zavarhatja meg az utcákra bevonuló csapatainkat.
Kultúrminiszter?
Intézkedem.
Elvárom, hogy az embereid tisztelettel bánjanak a mieinkkel.
A legalacsonyabb rendfokozatúval is.
Ba Sing Sében nincs háború.
Nem.
Ba Sing Sében nincs háború.
Ba Sing Sében…
nincs háború.
Ba Sing Sében nincs háború.
Ba Sing Sében nincs háború!
Még eltölthetnél itt némi időt.
Kérlek!
Kérlek, ne hagyj itt!
Kérlek!
Bármit hajlandó vagyok megtenni a miniszternek!
Ba Sing Sében nincs háború!
Legyünk pontosak! Vagy oda a fél szemünk.
Kell egy darab a kristályból, hogy legyen min kísérleteznünk.
Klassz.
Igen.
Jó ötlet ez?
Az eddigi legjobb.
- Sokka! - Ne most, Aang!
- Aang! - Aang?
- De örülök, hogy látlak! - Én is.
- Sokka… - Tudom.
Minden rendben. Köztünk. Minden rendben, ugye?
Együttműködik velünk. Bízz bennem! Zukót is foglyul ejtették.
Tudom, hogy nehéz elhinni, de az unokaöcsém mélyen legbelül jó.
Lehetne kívülről is jó!
Sokka!
Katara is itt van.
Ha segítesz nekünk kijutni innen, én bármit elhiszek nektek!
Jól van. Menjünk!
Mi van, ha eleve ezért kaptam ebből a vízből?
Mert neked szánták?
Nem vagyok rá méltó.
De az leszel.
Hé, menj a közeléből!
Sokka! Elég! Segített nekem, ezért tartóztatták le!
Hogy mi?
- Eressz, vagy leégetem a kezedet! - Zuko! Mindketten álljatok le!
Segített az embereknek. Láttam.
- Sajnálom. - Sajnálom.
Bevetted.
Tiszta a terep. Mindenki megvan, vagy még másokat is meg kell mentenünk?
Toph elhagyta a várost az anyjával, de Appa idelent van valahol.
Őt is megkeressük.
Ti mit fogtok csinálni?
Ő segített megtalálni.
Mindnyájunknak ki kell jutni.
Katara!
Bocsánatot szeretnék kérni.
Igazságtalan voltam. Hiba volt eltaszítani téged.
Semmi baj.
Én is sajnálom.
- De most menjünk! - Várj, kérlek!
Ezt ki kell mondanom.
Ha nem lenne ez az egész, ha nem lennék én az avatár,
és te sem lennél vízidomár, és nem kéne megmenteni a világot…
én…
Mi akkor is barátok lennénk.
Persze hogy azok lennénk.
Ezen egy vita sem változtat.
Így van.
Érzem Appát. Erre van.
Őrök.
Gyerünk!
Joo Dee!
Hé! Kiszabadíthatunk.
Velünk tarthatsz.
Itt az avatár! Ne hagyjátok megszökni!
Itt van az avatár!
Itt van!
Elszakítani őket!
Te… megmérgeztél!
Búbospacsirta-pipaccsal.
Segít, hogy szépre aludjam magam. Ne hisztizz!
Hiszen a lányod vagyok! Te meg elraboltál?
Igen.
A lányom vagy.
Örülök, hogy belátod.
Idővel hálás leszel azért, amit ma tettem érted.
Mennyi tervezgetés, kifogás,
erőfeszítés kellett, hogy megvédjem az egyetlen lányomat önmagától!
Nem vagyok a tulajdonod!
Hazudtál!
Nem is érdekellek.
Sosem érdekeltelek.
Sosem akartál engem.
Szégyellsz engem.
De miért?
Hiszen nem is ismersz engem.
Nem is ismersz engem.
Ők viszont igen.
Ők igen.
Ők tudják, ki vagyok.
Én is tudom, ki vagyok!
De hát… ilyen nincs!
Toph Beifong vagyok, és feltaláltam a fémidomítást.
A világ legjobb földidomárja vagyok!
Ott van.
Vigyáztam rá.
Közösen mind elmehetünk innen.
Tessék?
Azula hercegnő átvette a várost.
Azula?
Azula itt van?
Hogyhogy?
Érted jött ide.
Mindent megtettem, hogy megvédjelek tőle.
A hadsereg megsemmisült.
Ki fogja nyitni a kaput,
a Tűz Népe pedig bevonul a palotába.
Nincs más reményünk.
Menekülnünk kell, hogy folytathassuk a harcot.
Azt hiszed, hogy képes lennék még bízni benned?
Elárultál minket.
Ha Azula átvette a várost, az a te hibád.
Mindent a város védelmében tettem! Hogy odakint tartsam a háborút!
Ba Sing Se lakói miattam élhetnek békében!
Én cipelem e terhet! Én teszem meg, amit kell!
Te pedig megértesz.
Nem.
Mert nekem fontosak az emberek.
Neked csak a hatalom számít, és hogy általa megmenthesd magad.
Sosem segítenék neked megszökni. De én nem is fogok menekülni.
Itt maradok, és megállítom Azulát.
Úgysem győzheted le.
Túl kedves vagy.
Ez pedig gyengévé tesz.
Meglátod majd, hogy igazam van, Aang.
Nem győzhetsz.
Menekülj! Menekülj, amíg még megteheted!
Appa!
Úgy hiányoztál.
Tudom.
Meg kell mentenem a többieket.
De aztán megyek utánad.
Örökké együtt leszünk.
Ígérem.
Nem lesz baj.
Appa!
Menj!
Miért nem maradtál jó fiúként a szobádban?
Jó. Megadom magam!
Bumeráng! Tényleg mindig visszajössz!
Valaki más is jön.
Aang! Hát jól vagy. Hol van Appa?
Felküldtem Momóhoz a felszínre.
- Iroh és Zuko? - Elszakadtunk. Történt egy s más.
Menjünk! Tudnak ők vigyázni magukra!
Nem. A város nem biztonságos.
Átvette Azula és a Tűz Népe. Meg kell állítanunk.
Azula?
Hát itt vagytok! Megvan a kiút.
Menjünk!
Rendben.
Meddig csináljuk még ezt, Zuko?
Meddig játsszuk még az ő játékát?
Meddig küzdünk még?
Amíg az egyikünk nem nyer.
- Anyánk szörnyetegnek tartott engem. - Ne beszélj anyánkról! Soha!
Talán nem ez lett volna a vége, ha nem viszik el.
Sajnálom.
Sajnálom, hogy nem maradtam csendben a hintóban.
Az én hibám volt.
De azt mondta, maradjunk együtt.
Hogy mindig segítsük egymást.
Megtehetnénk, Zuko.
Elfoglaltam a várost.
A csapataink e percben is az utcán masíroznak.
A Föld Királysága el fog esni.
Dicsőséges nap ez népünk történelmében.
Osztozhatnánk rajta.
De nem kényszerítelek, hogy hazajöjj, ha nem akarsz.
A döntés a tiéd.
Ez lesz a kiút.
Érzem.
Kiviszem innen Sait!
Vigyázz!
- Még jó, hogy működnek a végtagjaid! - Ugye? Az esés segített.
Jól van.
Ne! Be van zárva?
Hiányoztam, álomszuszék?
- Fémet idomítottál? - Később is lehidalhatsz tőlem!
Menjünk! Appa odakint vár.
Álomszuszék?
Majd beavatlak.
Azt hittem, megváltoztál!
így is van.
Add meg magad, avatár!
Már én győztem.
Csak az a kérdés, hogy mi mindent akarsz még elveszíteni.
Senkit sem veszítek el.
Ha avatárállapotban halsz meg…
a körforgás véget ér.
És a világ örökre kibillen az egyensúlyából.
Vidd ki innen!
Aang!
Aang?
Aang!
A feliratot fordította: Dittrich-Varga Fruzsina