God morgon.
-God morgon. -God morgon.
-Här är jag nu. Redo för strid.
Låt mig presentera er.
Det här är mr Peter Wakeling, vår nya kollega.
-Mr Wakeling, mr Hart. -Hur står det till?
-Mr Rusbridger.
Hur står det till?
Ni är efterlängtad. Vi har varit underbemannade i två månader.
Jag hoppas kunna göra skillnad. Men det kan ta en vecka eller två.
Oroa er inte, gamle gosse.
Så här dags på morgonen är det som en regel.
Inte för mycket skoj och skratt. Lite som i kyrkan.
Ja, jag förstår vad ni menar.
Första dagen är det alltid lite nervöst.
-Ja. -Ni lär er.
Och de här killarna blir bättre när de vaknar till liv.
Det är inte oss ni ska oroa er för, mr Wakeling. Vi är era vänner.
Ni måste stå på god fot med gamlingen.
Menar ni mr Williams?
Han verkade hygglig på intervjun.
Lite kylig, kanske.
Helt ärligt, såg jag inte mycket av honom.
Ni får snart en ny chans.
Han kliver på vid nästa station.
Se upp för dörrarna!
Kommer han in hit?
Åh, nej. Han reser aldrig med oss.
TÅG TILL STAN OCH WATERLOO EAST
-God morgon, mina herrar. -God morgon, mr Williams.
Kom då, mr Wakeling.
God morgon, sir James.
Mr Rusbridger, varför är den här D19 tillbaka hos oss?
Mr Wright på Planering ansåg att en remiss bör bifogas den.
Man kan bara utfärda en remiss efter det att D19 har godkänts.
Jag försökte säga det till mr Wright, men han ville inte lyssna.
Då kan vi behålla den här så länge.
Det gör ingen skada.
Ni kan skatta er lycklig, mr Wakeling.
Ni har fått ärva en av våra högsta skyskrapor.
Från mr Woodward, er företrädare.
Om er skyskrapa inte är så hög-
-eller om ni jobbar så fort att ni inte har nån-
-kommer folk att tro att ni inte har nåt viktigt att göra.
Jag förstår.
Så det här är första regeln: Håll skyskrapan hög.
Damerna från Chester Street, sir.
Visa in damerna, mr Singh.
Er tur, mr Middleton. Om det inte är till besvär.
Självklart, mr Williams.
Mr Wakeling, ni kanske vill hjälpa mr Middleton med damerna?
Självklart, sir.
Mina damer.
Hur står det till i dag?
Vi var på annan plats i byggnaden hela dagen i går.
Först på Parker, sen på Planering-
-sen på Renhållning.
Precis innan stängning i går-
-sa herrn att vi skulle ge er det här.
Låt mig tala med mr Williams.
Ett ögonblick.
Statens fastigheter. Hur kan jag hjälpa er?
Ni är ny här, eller hur?
Ja. Första dagen, faktiskt.
Ha det så trevligt.
-Här finns ingen ände på underhållningen. -Eliza!
Jag pratar bara med den unge mannen.
Ert brev och er ansökan är välskrivna.
Vi känner förstås till det sedan tidigare.
Men först måste ni ta den till Parker-
-på tredje våningen.
Vi var där i går, sir.
De erbjöd till och med sittplatser.
Så länge var vi där.
-Eliza... -Jag ber om ursäkt.
Vi vill inte orsaka mer besvär-
-så mr Williams har föreslagit-
-att ni får sällskap av en medlem i vår personal-
-för att undvika ytterligare förvirring.
Det här är mr Wakeling.
Utmärkt.
Utmärkt. Ja, då ska jag se till att all förvirring blir...
Underbart, unge man.
Bäst att ni hoppar över till vår sida av staketet.
Ja, helt rätt. Tack, mr Singh. Följ med mig, mina damer.
Låt mig visa vägen, mr Wakeling.
Vi känner till byggnaden bättre än ni.
Ursäkta mig.
Tyvärr måste jag gå tidigare.
Klockan tjugo över tre.
Mr Middleton, kan ni ta över i min frånvaro?
Självklart, mr Williams.
Jag ser till att allt flyter på.
Tack, mr Middleton.
Ska ni verkligen lämna oss, miss Harris?
Det är inte säkert än, mr Williams.
Jag har varit på intervju och den verkade gå bra.
Det är Lyons Corner House.
Så ni ska bli en sån där...
Vad kallas de? Skippy? Nippy?
Ni blir förtjusande i förklädet, miss Harris.
Jag blir biträdande chef, mr Hart. När jag har funnit mig till rätta.
Jag försökte inte vara fräck.
Deras sirapskaka är utsökt.
I alla fall den på Coventry Street.
Bra idé, sir.
Mr Wakeling, menar jag.
Vi behöver en lekplats. De har ingenstans att leka.
En kloak. Det finns inget annat ord för det.
Råttorna är så här stora och våra hus angränsar till det.
Vad i hela friden?
Ni får vänja er vid det där.
PARKER
-Sa ni trappa K? -Ja, trappa K.
-Okej. Den korridoren? -Ja.
-Tack så mycket. -Varsågod, sir.
God morgon.
Den här vägen, mina damer.
Kom igen.
Parker har insisterat på...
Visst, men vi har redan pratat om det här.
Först måste vattnet dräneras bort.
Jag har redan förklarat för er.
Renhållning måste titta på det först.
God dag, mina damer.
En lekplats?
Så det är inte vårt bord, men Statens fastigheter-
-hjälper er nog gärna.
Statens fastigheter? Det är därifrån han kommer.
-Är ni från Statens fastigheter? -Ja.
Första dagen, faktiskt.
Varför i hela friden har ni tagit hit de här damerna?
Jag ber om ursäkt.
Er plan är utmärkt och jag önskar er lycka till.
Ta tillbaka det här till ert kontor.
Damerna förtjänar bättre.
God dag.
Mr Wakeling, vad kan jag göra för er?
Damernas ansökan, sir.
Mr Harvey på Renhållning insisterar på att det här är vårt ärende.
Mr Harvey har helt fel.
Men vi kan behålla det här. Ingen skada skedd.
Tack, mr Wakeling.
TILL GUDS ÄRA OCH MINNET AV MEDLEMMARNA OCH PERSONALEN
LONDONS LÄNSSTYRELSE
SOM GAV SINA LIV FÖR IMPERIETS
OCH STADENS FRIHET
Vad bestämde ni er för till slut?
Bournemouth. Tio dagar med början nästa måndag.
Underbart. Ni ser säkert fram emot det.
Samma pensionat som förrförra året.
Damen där bjuder på en väldigt god middag.
Nästa patient, tack.
Ja, doktorn.
Mr Williams? Doktorn tar emot nu.
Tack.
Jag föredrar stranden i Bournemouth.
En stenstrand är så obekväm.
Jag håller med.
Mr Williams.
Varsågod och sitt.
Tack.
Vi har provresultaten.
Den här gången är de ganska tydliga.
Det här är aldrig lätt.
Visst.
Jag sa: "Om det är vad du vill, vet jag var du kan få det."
Så otroligt elakt av dig.
-God kväll, miss Fry. -God kväll.
Sluta.
-Hon tittar fortfarande. -Hur kan hon göra det?
Hon har inte ögon i nacken.
Det har hon visst.
Om din far är hemma, är det ett bra tillfälle att prata om du-vet-vad.
Det passar inte nu.
Du måste sätta bollen i rullning nån gång.
Men inte ikväll. Jag känner inte för det.
Dessutom är han inte här.
Men det är inte hans biokväll.
Hallå? Pappa?
Han missade sin bio i tisdags, så han har gått i kväll.
Som jag sa, du kan inte skjuta upp det för alltid.
Jag tänker inte bo kvar i det här kvalmiga huset till jul.
Jul? Hur kan nån köpa ett hus och flytta på så kort tid?
Dessutom är det hans pengar. Vi kan inte...
Din mamma ville ge oss pengarna.
Varför sitter han på dem? Det är vi som behöver den.
Du måste prata med honom. Åh, Mike!
Far? Vad i hela friden?
Pappa, du skrämde oss. Jag trodde att du var på bio.
-Mår du bra, pappa? -Ja.
Jag satt bara här och tänkte.
Sen kom ni två in.
Kan ni sätta er en stund?
-Tja... -Nej. Vi ska upp tidigt båda två.
Jag måste gå och lägga mig. Du också, hjärtat. God natt.
Det är bäst att jag går.
-Du hörde vad chefen sa. -Ja.
Kom igen. Mamma lämnar oss.
Bra gjort, din grabb.
Bra gjort.
Jag menar allvar.
En grabb som du behöver en fru.
Din son kommer att vänja sig.
Ungdomar vänjer sig vid allt.
Pappa?
Pappa.
Pappa?
Michael!
Kan du låsa?
Vi kommer inte ner igen.
Pappa?
Pappa, är du där?
Ja.
God natt, då.
God natt.
-Jag hoppas att han inte är upprörd. -Det är klart att han är. Om inte du...
-Gör ingen grej av det. -Hur blev det så här?
Han är aldrig sen. Nåt måste ha hänt.
Svärdottern sa att han gick som vanligt i morse.
Borde vi kanske ringa polisen?
Mr Williams är inget barn.
Vad bryr sig polisen om han är ett par timmar sen till jobbet?
"Ett par timmar sen till jobbet."
Vem hade trott det?
Han gick tidigt igår, är sen idag...
Han kanske har fått nog.
Ger upp allt.
Jag uppskattar inte det ni säger, mr Hart.
Jag tycker att det är osmakligt.
Synd att han valde i dag av alla dagar.
Hurså, miss Harris?
Lyons Corner House vill ha min referens.
-Så jag behöver mr Williams... -Om ni vill ha en referens...
...hoppar jag gärna in som mr Williams ställföreträdare.
Vänta. Han är bara lite sen.
-Ni behöver inte... -Visst.
Tack, mr Middleton.
Jag föredrar att vänta på mr Williams.
Hur kommer det sig att på vår semesterort-
-som samlar sömnlösa från landets alla hörn-
-så kan man inte köpa en sömntablett?
Ni bara pratar på, mr Sutherland.
Om ni verkligen sov så lite som ni säger-
-förstår jag inte hur er hjärna skulle komma på-
-så löjliga kommentarer.
För att inte tala om era...
Ska vi kalla dem "underhållningar"?
Jag ber, betänk mitt sista stora verk.
"Chockerande strumpor."
Jag misstänker att ni ansåg det som oanständigt och trivialt.
Ni vet mycket väl, mr Sutherland, att jag aldrig såg den.
Precis.
Er mest lojala kunds dramatiska vision-
-och ni undviker den, vänder er bort och rodnar.
Hade det varit så i Paris?
Där jag, efter att hela min familjen bröt med mig-
-härligt nog slösade bort hela min ungdom.
Natten, vinet, kvinnorna-
-kabarén, Moulin Rouge.
Vem vet? Om du hade varit född i Frankrike-
-kanske du till och med hade sparkat dina vackra ben högt-
-för att uppskattas av en kräsen publik.
Mr Sutherland, på riktigt.
Vår lilla stad, mrs Blake, må vara engelsk-
-men jag har höga ambitioner för den.
Bournemouth, Bognor Regis, är långt utom räckhåll-
-men här lever hoppet kvar.
Jag kan uppnå allt det här.
Allt det här och mer för stan, om bara...
Om jag bara kunde sova.
Ursäkta mig.
Jag vill inte tränga mig på.
Ni stör inte, sir.
Ni är varmt välkommen att delta i vår konferens.
Det var vänligt.
Men jag undrar om jag kan få tala i enrum med herrn.
Jag förstår. Jag ska lämna er ifred.
Tänk, vilka saker som händer.
Nå, sir? Jag antar att ni bjuder in mig att sitta?
Om ni vill.
Ursäkta mig. Jag tänkte bara, när jag hörde vad ni sa...
Ja.
Om ni vill...
...kan ni få de här.
Så snällt av er, gamle man. Precis vad jag behöver.
Och...
...de här.
Det var många, gamle man.
Jag är tacksam. Jag tar emot dem.
Jag funderade på saken.
Men jag har det inte i mig.
Tänk er besväret för er hyresvärdinna.
Märkligt. Det var precis det jag tänkte.
Det är kanske inte som ni tror.
Ni förstår, det här är ganska trist.
Men läkarna har gett mig sex månader.
Åtta eller nio som mest.
Jag beklagar.
Lustigt.
Ni är den första jag berättar det för.
Saken är den att jag precis kom hit.
Ni får gärna ta dem. Jag behöver dem inte längre.
Sex månader. Nio.
Det verkar kort, men det är nåt.
Tillräckligt med tid för att ordna upp saker och ting och leva lite, om ni vill.
Jag tog ut lite pengar, nästan hälften av mina livsbesparingar.
Hör på, gamle gosse. Nu räcker det.
Ni måste vara försiktigare.
Ni förstår mitt problem.
Jag tog ut pengarna och kom hit för att...
...roa mig, eller leva lite, som ni säger.
Men jag inser...
Jag vet inte hur.
...började med ett "W", men uttalades som "V".
Men de ändrade det efter kriget, av uppenbara skäl.
NÖJEN
VÄXEL
Ja!
Bra jobbat!
Jag vill ha henne naken!
-Hallå där! -Cordelia spelades av Perez.
-Då behövde han vara tuff. -Hallå!
Nej, nej, nej.
När en sån tjej stjäl ens hatt, är det billigare att köpa en ny.
Ut med det gamla. En ny fas i livet!
Ser ni den hatten? Inte illa. Den kan funka. Är ni med?
Kan ni tänka er nåt sånt?
Jag tror att den är bra. Jag ska prata med honom.
Jag ska prata med honom, för om priset är rätt...
Ja, vi har inga bananer
Vi har inga bananer i dag
Så det faller på mig att styra ätten som pjäsförfattare.
Hattie, det här är min vän mr Rodney Williams från Esher i Surrey.
Mannen framför dig är allvarligt sjuk.
Varför dricker han då?
Ja, varför?
Han har bestämt sig för att ta tag i livet, det lilla som återstår av det.
Vi måste beundra honom för det.
Beundrar du inte honom, Hattie?
Om han är sjuk, är det här inte bra för honom.
Du förstår inte.
Den här mannen, som fram till igår levde en tom existens-
-har vaknat till liv.
Titta. Han har till och med en ny hatt.
Okej. Kom igen.
Vad vet vi mer? Vem står på tur?
Ja, jag... Ja.
Ja, jag har en sång.
Och vad kan ni erbjuda oss, sir?
Jag har en...
Jag har lite skotskt blod i mig från mammas sida.
Ni verkar ha lite skotsk whisky i er för tillfället.
Ni har rätt, det har jag, men jag vill sjunga en sång för er om jag får.
Ni råkar inte känna till "The Rowan Tree"? Känner ni till den?
"The Rowan Tree." En gammal skotsk sång, inte sant.
Ja, jag har lite skotte i mig. Min avlidna hustru likaså.
Hon var...
Åh, du rönn Åh, du rönn
Du är mig kär
Sammanflätad äro du Med så många band
Till hem och barndom
Dina löv var vårens första hej
Dina blommor sommarens prakt
Det fanns inget vackrare träd
I hela bygdens nejd
På din vackra stjälk fanns stora namn
Som jag inte längre ser
Men de är ingraverade i mitt hjärta
Glömde att de aldrig kan bli
Vi satt i din skugga
Barnen runt dig sprang
De plockade av dina röda bär
Och halsband gjorde de
Min mor, även om jag ser henne än
Min
Förlåt mig.
Kom nu, gamle man. Jag ska visa dig ett annat ställe.
Mr Williams?
Ja, men, det är ju ni.
Jag blev lite ställd. Ni har ju ny hatt.
Ja. Jag tappade bort min gamla.
Den är väldigt fin. Jag undrar vad de säger på kontoret.
Ja. Jag undrar.
Vad tror ni, miss Harris? Kommer min nya hatt att ta dem med storm?
Inte ens Noa hade kunnat ta det gänget med storm.
Jag behöver inte oroa mig för dem längre. Jag har nytt jobb.
-Jaså? -Det är därför jag är så glad att se er.
Det är förstås inte den enda anledningen.
Jag är glad att se att ni mår bra och gör det ni ska.
När ni inte kom till jobbet i går och i förrgår...
Ja, jag har gått under jorden.
Ni förstår, jag har fått andra...
Strunt samma, jag...
Berätta mer om ert nya jobb, miss Harris.
Ni känner till det, mr Williams.
Det är tjänsten på Lyons Corner House.
En filial runt hörnet.
En roll som biträdande chef.
Åtminstone när jag har kommit in det.
Jag är så glad. Förlåt.
-Nej. -Jag menade inte...
Ingen fara. Länsstyrelsen är inte för alla.
Jag är glad att se er, mr Williams. Jag ska vara ärlig.
Tjänsten är min, men jag behöver en referens.
-Och eftersom ni var borta... -Jag förstår att det var till besvär.
Jag tänkte äta lunch på Fortnum's.
Om ni följer med mig, kan jag skriva er referens på lunchen.
-På riktigt? -Varför inte?
Det kanske gottgör allt besvär som jag har orsakat dig.
Fortnum's?
Vet ni, mr Williams-
-när jag ser er hänga över era papper-
-minns jag plötsligt att ni är samma person.
Den som suttit vid skrivbordet varje morgon och eftermiddag-
-de senaste 16 månaderna av mitt liv.
Men nu inser jag att ni inte alls är sån.
Ni är så mycket mer.
Fortnum's, er nya hatt...
Jag ger inte bättre referenser-
-för att ni säger sånt.
Jag försöker inte smöra, mr Williams.
Jag säger bara att jag missförstod er.
Mr Williams, om ni lovar-
-och jag menar verkligen lovar att inte bli arg-
-berättar jag mitt hemliga smeknamn på dig.
-Jag lovar. -Och ni får verkligen inte bli arg.
Det är inte bara ni. Jag ger alla smeknamn.
Bara jag känner till dem, och min kusin, Rosemary, som jag delar rum med.
-Jag förstår. -Till exempel, mr Rusbridger.
Han är "Svävarmannen".
Han låter pennan sväva över pappret-
-med avsikten att arbeta, utan att nånsin göra det.
Och mr Hart...
Jag kallar honom "Den förvirrade skorstenen".
Han röker konstant och är konstant förvirrad.
Har ni sett hans ögonbryn?
"Mr Rusbridger, på mitt skrivbord."
-Han har ingen koll. -Det är väldigt bra.
Okej, nu säger jag namnet och ni gissar vem det är.
Han är på fjärde våningen.
Julius Caesar.
Julius Caesar. Jaha...
Det måste vara mr Brown på ekonomiavdelningen.
Rätt!
Ursäkta mig. Vill ni ha nåt annat? Efterrätt?
Inte för mig, men kanske den unga damen?
Ja.
Jag har alltid velat prova en sundae.
En Knickerbocker Glory, miss?
Ja, tack, med frukt och nötter på.
-Självklart. -Tack så mycket.
Är det verkligen okej?
Självklart.
Men, miss Harris, ni har inte kommit till saken.
Ni skulle berätta vad ni kallar mig.
Nej, det är ett fånigt smeknamn.
Jag tänker nog inte berätta.
Nej, nu har ni sagt så mycket. Ni måste berätta.
Okej. Kom ihåg ert löfte att inte bli arg.
Mr Zombie.
Mr vad?
Tack.
Mr Zombie.
Jag såg en film om det med vad-hon-nu-heter.
Zombier är som egyptiska mumier-
-men de kan gå och göra saker.
De är döda, men ändå inte.
Mr Zombie.
Ojdå.
Jag är ledsen, mr Williams. Det var elakt av mig.
Bli inte upprörd, miss Harris.
Mr Zombie. Det är ganska bra.
Det är faktiskt ganska passande. Jag gillar det. Mr Zombie.
En egyptisk mumie, fast jag kan röra mig.
-Er Knickerbocker Glory, miss. -Tack så mycket.
Jag måste med tåget kl. 16.56.
Annars kanske jag delar tåg med våra kollegor.
Det vore pinsamt.
Jag undrar, vi har väl inte gjort nåt dumt?
Ni behöver inte oroa er för det mer, miss Harris.
Fokusera på Lyons Corner House.
Det ska jag. Jag tänkte på er.
Oroa er inte för mig.
Det var en underbar eftermiddag.
För mig med.
Nå, miss Harris. Adjö.
Adjö, mr Williams.
Hon kommer säkert tillbaka på måndag.
Men visst är det dålig stil?
Även om hon ska sluta.
Vi vet att det är Lyons Corner House.
Mr Middleton, som tillförordnad chef-
-skulle inte ni kunna kolla upp det?
Det vore högst udda, mr Rusbridger.
Även om mycket mer än nyfikenhet står på spel?
Hörni, på riktigt! Jag...
Jag önskar att mr Williams kom tillbaka. Då kanske allt skulle bli...
...lite mer ordningsamt.
...precis som jag, med den här unga kvinnan.
Vem vet vad folk tror och hur påverkar det dig-
-som bor i samma hushåll?
Det var därför jag ville berätta.
God kväll. Kom nu.
Kvinnan är en samhällsplåga.
En riktig bråkmakare.
Hon älskar att sätta...
Ska vi verkligen tro på att min...?
Du måste prata med honom om folk pratar om det här.
Jag har nåt jag vill berätta för er båda.
Det är lite trist...
...men...
...jag borde nog...
Det är skandalöst.
I hans ålder.
Och den här flickan, knappt kvinna.
-Absolut ingen dam. -Allt går ihop.
Samtalen från hans kontor, besparingarna.
Du måste prata med honom. Det borde du ha gjort för länge sen.
-Om allt. -Jag ska prata med honom.
Det blir ett nöje att göra det.
Hörni... Det är nåt jag borde prata med er om.
Jag...
Där är du, far.
Det doftar underbart.
Jag hoppas att det ska smaka.
Alf Jordan stukade foten på semestern.
Han är nog inte i form till säsongsstarten.
Kära nån. Vilken otur.
Det är lite trist, faktiskt.
Älskling, det är knappast rätt tid att läsa.
Förlåt.
-Är vi redo? -Självklart är vi redo.
Så redo vi kan bli.
Shepherd's pie.
Ja, och god färs också.
Ska jag servera?
Nej.
Utmärkt.
Tack, älskling.
En gång i tiden var det man gjorde i London-
-nåt som stannade i London.
Men numera jobbar hälften av gatorna i London.
Det stämmer, min kära.
Hälften av gatorna.
JULI 1953
AUGUSTI 1953
Fröken.
Fröken?
Korvpirogen är kall.
Jag beklagar.
-Fröken? -Ja, ett ögonblick, sir.
Du är ny här, eller hur? Du har inte landat än.
Vill ni ha nåt annat, madam? Lite mer te, kanske?
Jag ska fundera på saken.
-Ursäkta. -Fröken? Fröken...
Snabba på. Det börjar bli mycket folk.
Självklart, mr Adams.
Mr Williams.
Maskar ni igen? Jag är besviken.
Jag är besviken över att ni är inne på er tredje vecka här-
-och jobbar som servitris.
Ni sa väl ja till en roll som biträdande chef?
Ja. Jag hoppas få större ansvar i sinom tid.
Jag kan prata med er chef.
Nej, det behövs inte, tack.
Varför är ni inte på kontoret? Sist sa ni att ni skulle gå dit.
Ja. Jag tänkte precis på det.
Jag har inte hittat så många andra sätt att fördriva tiden på.
Mr Williams, det är mycket att göra. Jag är ledsen.
Ja, självklart. Jag ska låta er gå, men jag...
Jag undrade när ert nuvarande skift slutar?
Varför undrar ni det?
Varför?
Bland annat för att de visar "Jag var en manlig krigsbrud" på bio.
Vill ni följa med?
Nej, jag uppmuntrar inte till mer skolkning.
Ni måste tillbaka till kontoret. Vad ska de tro?
Ja. Men ni förstår, idag...
...är min biodag.
Och jag önskade mig bara sällskap.
Nåväl.
Cary Grant, miss Harris.
Jag hörde att ni tyckte om honom.
Några kvinnoproblem?
Inget annat än det, sergeant.
Har ni barn sen tidigare?
Åh, min rygg värker.
Ni vet den hemska känslan innan frukost?
-Nej, kapten, det gör jag inte. -Sergeant, ni har tur.
Mr Williams, jag måste åka hem. Min kusin kommer att bli orolig.
Självklart, men titta här.
Det kan verka lätt, men det är det inte.
Titta.
-Det är så svårt. -Mr Williams, jag måste gå.
Självklart.
Men innan ni går, miss Harris, vill ni inte försöka själv?
Jag har en känsla av att ni är bra på det här. Det är kaninen.
-Det är kaninen vi är ute efter. -Nåväl. En gång, sen går jag.
Det är inte alls så lätt som det...
Jag säger då det!
Bra gjort, miss Harris. Jag borde ha vetat att ni skulle klara det.
Okej. Nu går jag.
Ja, självklart.
Jag följer er till busshållplatsen.
Bravo, miss Harris.
Miss Harris.
-Vad är det, mr Williams? -Jag undrade...
...om ni vill...
...ta en drink med mig.
Bara några minuter.
Ni förstår, jag...
Jag kan inte...
Jag känner inte att jag kan åka hem än.
Det här är väl inte så trevligt, mr Williams?
Jag vet att det är oskyldigt och jag antyder inget, men...
Ni är mycket äldre än jag.
Nån skulle kunna tro...
...att ni börjar bli förälskad.
Förälskad?
Jag antar...
På sätt och vis är jag nog det.
Men inte riktigt så som vissa antar.
Jag insåg, sedan ni kom, hur annorlunda det hade varit.
Jag erkänner att jag ibland oroade mig för om er attityd var...
...opassande.
Men jag kom att uppskatta er.
Och inte bara för er ungdom.
Det fanns andra kvaliteter.
Er aptit på livet.
Sättet ni alltid gör allt glatt och skojigt-
-även när ni jobbade med oss.
Mr Williams, jag är bara en vanlig person som alla andra.
Jag har ingen sån egenskap.
Jag försöker vara glad, det är sant, men...
Miss Harris, jag undrar om jag kan anförtro mig åt er.
Det finns en sak som jag inte har berättat för nån annan direkt.
Inte ens min son.
Det är ganska...
...trist, men faktum är...
Faktum är att jag inte förväntas leva länge till.
Jag har cancer. Här.
Efter att ha fått mina nyheter...
...började jag se mig omkring lite.
Den dagen då jag såg dig på Piccadilly...
...tänkte jag: "Se på henne.
Se på miss Harris.
Tänk att vara så levande, om än för en dag."
Jag antar att jag...
Jag hoppades att ni skulle visa mig, eller...
...lära mig vara som ni.
Mr Williams, er son...
Varför har ni inte berättat?
Tja...
Jag avgudar Michael.
Men nu är han...
Han har sitt eget liv att leva, sina egna bekymmer-
-och det är så det ska vara.
Men ni har rätt. Jag beter mig som en gammal dåre.
Vad var det ni kallade mig?
Mr Zombie.
Just det. Mr Zombie.
Det har jag inte alltid varit.
När jag var i er ålder, från när jag var så lång...
...vad jag ville då...
...var att bli en gentleman.
Inget storslaget. Bara en vanlig gentleman.
Jag såg dem på morgnarna.
De stod uppradade vid järnvägsstationen när jag var där med mamma.
I sina kostymer och hattar väntade de på perrongen för att åka in till London.
En sån gentleman.
Det är vad...
Det är vad jag önskade bli en dag.
Hur gick det till?
Det smög sig nog bara på mig. Den ena dagen efter den andra.
Tänk att jag inte märkte...
...vad jag höll på att bli.
Och sen såg jag på dig...
...och mindes...
...hur det var att vara så levande.
Jag undrar om ni nånsin stannar på vägen hem och ser barnen leka?
På gatan eller i trädgården.
När mödrarna kallar på dem att gå in-
-är de ofta motvilliga och lite motsträviga.
Men så ska det vara.
Det är mycket bättre än att vara barnet man ibland ser-
-som sitter ensam i ett hörn och är utanför-
-varken glad eller olycklig.
Han väntar bara på att hans mamma ska ropa in honom.
Jag har blivit rädd att jag ska sluta som det barnet.
Och jag vill verkligen inte göra det.
När tiden är inne...
...när min skapare kallar mig...
...miss Harris...
...jag hoppas att ni kan förlåta mig för allt.
Jag har uppehållit er för länge. Vi måste ta er till busshållplatsen.
Mr Williams, mår ni bra?
Jag har aldrig mått bättre. Vi skyndar oss. Er kusin blir orolig.
God morgon, mr Singh. Kan ni följa med mig?
-God morgon, allihop. -Mr Williams, sir.
Välkommen tillbaka, sir.
Mr Hart. Vår akt om bombplatsen på Chester Street.
Den som de lokala damerna har ansökt om...
-...att göra till en lekplats. -Jag tror...
Jag tror att den...
Ja, sir. Jag tror att mr Rusbridger har den nu.
Ja, mr Rusbridger, ni tog den från mr Williams skrivbord i fredags-
-senast när damerna var här.
-Mr Rusbridger? -Så var det.
Den måste vara här nånstans.
Mr Wakeling, har damerna varit här igen? Så sent som i fredags?
Ja, här är den.
Vi hinner precis före lunch. Jag föreslår att vi går direkt.
-Går, sir? -Vi tar med oss akten.
Men se till att slå in den väl. Det ösregnar ute.
Det var just det, sir. Det är väldigt blött just nu.
Vi klarar oss säkert, mr Hart.
Mrs Johnstone. Vi har inte blivit presenterade.
Hur står det till, mr Williams? Trevligt att träffas.
Nöjet är på min sida.
Mrs Johnstone, kan ni tänka er att hålla ställningarna här?
-Självklart, sir. -Tack.
Herrar. Middleton, Hart, Rusbridger och Wakeling, följ mig.
Tack, mr Singh.
Chester Street. District Line till Stepney Green och sen en rask promenad.
Det ordnar sig, älskling.
Det var en fin gudstjänst. Jag tror att alla gillade den.
-Ursäkta? -Det var en fin gudstjänst.
-Jag tror att alla gillade den. -Ja. Jag tror det. Ja.
-Varsågod. -Tack, raring.
God eftermiddag, sir James. Så hyggligt av er att komma.
God eftermiddag, mr Ryman.
Middleton, sir.
Ni jobbade med honom.
Det måste vara som att mista släkt.
Ja, sir. Det känns nästan så.
Jag vill att ni ska veta hur ledsna vi alla är.
-Det var snällt av er, sir. -Tack, sir James.
Hör här, mr...
-Middleton, sir. -Middleton, ja.
Ni kanske kan komma till mitt kontor på måndag morgon.
Vi kanske kan prata om det här.
Hur vi bäst hanterar det här nu.
Självklart, sir.
Man vill ge ära till den som äras bör.
Men så mycket väsen som damerna har fört...
Det är att göra en björntjänst mot minnet av vår käre bortgångne vän.
En sån självutplånande karl.
Om han var här, vore han först att protestera.
Ursäkta mig.
Miss Harris.
-Hej, mr Wakeling. -Hej.
Jag såg er prata med damerna.
Ja, de är väldigt upprörda. De tyckte så mycket om honom.
Ja. Miss Harris...
Jag antar att jag bara undrade om...
Vad undrade ni, mr Wakeling?
-Mr Wakeling. -Mr Williams.
Förlåt att jag tar upp det här...
...men jag ansåg det bäst att ge er det här direkt.
Det låg bland min fars saker.
Ganska iögonfallande.
Han har märkt det "privat och konfidentiellt".
Ja, det har han.
Miss Harris.
Vi har inte presenterats, jag vet-
-men jag undrar om vi kan talas vid i enrum?
-I enrum? -Ja.
-Om ni inte har nåt emot det. -Självklart.
Ursäkta mig.
Ingen orsak.
Den här vägen.
-Ursäkta att jag förde bort er. -Nej, då. Ingen fara.
Jag uppskattar att ni kom i dag.
Tack.
Jag beklagar verkligen.
Det måste vara en stor förlust.
Det är det.
-Vi har inte blivit presenterade. -Nej.
Jag vet att ni jobbade ihop.
Ja, men bara som hastigast.
Margaret Harris.
Miss Harris.
-Hur står det till? -Hur står det till?
Förlåt. Jag borde ha presenterat mig tidigare-
-men ni verkade så upptagen...
Det gör inget.
Jag är verkligen hemskt ledsen.
Det här måste vara svårt för er.
Man håller ut.
Jag har varit med om det här en gång förut.
Ja, just det.
Miss Harris...
Jag ville fråga er en sak.
Självklart.
Det är nåt jag inte kan...
Visste min far att han var sjuk?
Att han var döende?
Jag vet inte... Jag vet inte vad jag ska säga.
För om han visste...
...och berättade för dig...
Förstår ni vad jag menar?
Varför...?
Varför sa han inget till mig?
Tja...
Han kanske...
Om han bara hade berättat...
...hade jag aldrig låtit honom lämna oss så.
I den där kylan.
Ja.
Jag är ledsen.
Tack, miss Harris.
Vad har ni där?
Det är inget.
Jag läser det en annan gång.
Har nån av er pratat med mrs Smith?
Eller nån av de andra damerna?
Man uppskattar att de står upp för minnet av gamlingen.
Men de har övertygat sig själva-
-att mr Williams byggde lekplatsen helt själv.
Parker fick mer beröm än de förtjänade.
För att de heter Parker.
Sir James fick sin del av äran.
Det såg han till.
Sir James var viktig när det gällde lekplatsen.
Jag antar det.
Jag kan inte låta bli att tänka...
...och jag kände inte mr Williams som ni gjorde-
-så klart, men...
-Men det verkar som att han... -Att han förändrades.
Ja.
Det var lekplatsen.
Chester Street District Line till Stepney Green och sen en rask promenad.
-Nej, ni måste... -Jag insisterar, sir.
Ärligt talat.
Han var villig att traska genom avloppsvattnet-
-för att ta sig dit.
Han blev besatt.
Han var beredd att tjata om det.
Jag gick med honom till Planering.
Här är den. Lämna den hos oss, så skickar vi ner det till er.
Trollet Talbot var ordförande den dagen.
Jag hoppades att ni skulle behandla det nu-
-så kan jag ta hand om det direkt.
Jag kan inte godkänna det bara så där.
Oroa er inte. Jag ordnar det och skickar ner det till er.
Jag kan väl vänta här medan ni går igenom anteckningarna?
Det är upp till er. Det kan ta tid. Vi har fullt upp här.
Ta all tid ni behöver, mr Talbot. Jag är nöjd här.
Mr Hart, det är bäst att ni går tillbaka.
Säg till de andra att jag har fått förhinder.
På obestämd tid.
Självklart, mr Williams.
Han sa att han kunde vänta hela dagen om han måste.
Och det gjorde han.
Så snällt av er, mr Jones.
Jag vet att vi lägger en extra börda på er alla.
Vad är det här? En lekplats för barn?
Ja.
-Brådskande? -Vi uppskattar att ni prioriterar det.
-Om ni begär det, mr Williams. -Tack, mr Jones.
-Tack. -Varsågod.
Istället för att bara gå...
...gick han fram till dem en i taget...
Tack.
...såg dem i ögonen...
Tack.
-...och tackade dem alla. -Självklart, sir.
-Tack. -Ja, självklart. Vad som helst.
Jag uppskattar det.
-Tack. Det uppskattas. -Ingen orsak, sir.
Allihop.
Parker slog på stort, eller hur?
Ja.
För ett år sen hade mr Williams aldrig gjort nåt sånt.
Jag bevittnade nåt ännu mer anmärkningsvärt.
Jag berättade det aldrig för er då, för...
...det störde mig, faktiskt.
Ser ni? På grund av allt det här-
-är det inget vi kan fundera på inom en överskådlig framtid.
Jag är ledsen. Det är verkligen tråkigt.
Vi gick till sir James kontor för att argumentera för lekplatsen-
-och sir James avslog den.
Platsen är en skamfläck.
Tyvärr har vi nu ännu mer brådskande prioriteringar.
Tack för att ni kom hit.
Anderson kanske blir ny redaktör på "Punch".
Jag gillar inte det. Gör ni?
Det vore inte rätt. Han är besatt av balett.
Det är inte helt rättvist.
Anderson har även passion för-
-detektivromaner och hästar.
Sir James...
Ursäkta mig...
...men jag ber er...
...att tänka om.
Jag ber er.
Eller håll åtminstone ansökan öppen i en vecka till.
Vilken skada kan det göra?
Han bönade och bad.
Han bönföll honom att tänka om.
Och han accepterade inte ett nej.
Men det gick.
-Hursa? -Det gick vägen.
Det måste det ha gjort. Ordföranden tänkte om.
Ja.
Ja, jag antar det.
Damerna kan ha en poäng.
Ja, men vi ansträngde oss allihop.
Ja, men...
Det går inte att förneka att gamlingen tryckte på.
Kan han ha vetat? Att han inte hade lång tid kvar?
Att veta nåt sånt kan sporra en person.
Ja, men han visste inte. Hans son var tydlig med det.
Jag är rätt säker på att det stämmer.
Jag tror att han visste.
Mina damer.
Vi får inte bli modfällda.
Det finns en väg runt det här.
Jag försäkrar er.
Jag vet inte hur ni behärskade er, sir.
Jag har inte tid att bli arg, mrs Smith.
Det var nåt i sättet han sa det på.
Mina damer.
Vi kanske alla skulle göra samma sak. Alla vi här.
Vi skulle jobba extra brådskande i en sån situation.
Skulle vi?
Det är en naturlig reaktion.
Jag vet inte om...
Jag tror inte att alla...
...inte ens vi här...
...hade reagerat på samma sätt som mr Williams gjorde.
Jag håller med.
Om han visste...
...var han väldigt bra på att hålla det för sig själv.
Det var nästan som om han...
Ja.
Ni har rätt.
Han föregick med gott exempel för oss.
Lyssna, allesammans.
Jag vill föreslå att vi alla avger ett löfte här i dag.
Låt oss avge ett löfte att lära oss av hans exempel.
Läxan han gav oss.
Låt oss lova...
...att aldrig mer fly från vårt ansvar.
Aldrig mer sopa saker under mattan.
-Eller dit upp. -Eller dit upp.
Mr Williams har visat oss...
...att om...
Om vi lägger manken till, kan vi bli ännu bättre.
-Just det. -Och låt mig säga det här i dag:
Så länge jag är ansvarig för Statens fastigheter,
ska vi hedra mr Williams minne.
Vi ska få saker gjorda.
-Just det. -Instämmer.
Kort, om det går bra. Jag väntar på att min brorson ska ringa.
Självklart.
Hej, Peter.
Tyst med dig.
Ja, mr Singh?
Utbildning insisterar på att det här är vårt ärende, sir.
Och vilket är det här?
Oenigheten om de föreslagna prefabricerade lokalerna-
-vid Saint Mary's skola i Shoreditch, sir.
Jaså, det.
Mr Hart, kan ni kolla upp Saint Mary's skola?
Det ska till Utbildning, mr Middleton. Det är en skolfråga.
Utbildning insisterar ändå...
Tja...
Vi kan behålla det här så länge.
Ingen skada skedd.
Posten, tack.
Mr Middleton.
Ja, mr Wakeling?
Jag vill ha tre kopior, tack, mrs Johnstone.
Det var allt. Tack, mr Singh.
MR WAKELING PRIVAT OCH KONFIDENTIELLT
Jag undrar, mr Wakeling-
-om jag nu får övergå till saker som ni kanske ser som mer personliga.
Jag vill inte förringa vår lekplats-
-men jag hävdar att det ändå bara var-
-en liten sak.
Och att det inom kort-
-går samma väg som de flesta små saker.
Den kan förfalla-
-eller ersättas av nåt större.
För att tala klarspråk-
-kan vi inte anta att vi har rest ett bestående monument.
Om det kommer dagar då det inte längre är klart för er-
-vad ni vill uppnå med era dagliga ansträngningar-
-när själva slitet-
-hotar att reducera er till det tillstånd-
-där jag så länge befann mig...
...så uppmanar jag er att minnas vår lilla lekplats...
...och den blygsamma tillfredsställelsen som vi fick när den var klar.
God kväll, sir.
God kväll, konstapeln.
Är allt som det ska?
Ja. Jag ville bara se lekplatsen igen.
Jag spelade...
...en liten roll, bara en liten roll, i skapandet av den.
Jag jobbar på länsstyrelsen.
Jaså, sir?
Då har folket här mycket att tacka er för.
Jag gjorde inte mycket.
Mannen som gjorde det...
Mannen som gjorde det, gick bort i vintras.
Mr Williams.
Ja.
Han kommer att bli ihågkommen här med...
...respekt och tillgivenhet.
Jag fick aldrig äran att träffa mr Williams personligen.
Han var alltid så upptagen.
Om ni var hans vän, sir-
-kanske ni inte har nåt emot att jag säger det här.
Stationsbefälet säger att jag är dåraktig, men...
...jag funderar på det.
Varsågod.
Du är mig kär
Sammanflätad äro du Med så många band
Till hem och barndom
Dina löv var vårens första hej
Dina blommor sommarens prakt
Det fanns inget vackrare träd
I hela bygdens nejd
Vi satt i din skugga
Barnen runt dig sprang
De plockade av dina röda bär
Och halsband gjorde de
Min mor Åh, jag ser henne nu
Hon såg mot oss och log
Med lilla Jeannie i sin famn
Och Jamie på sitt knä
För hans eget bästa, borde jag ha övertalat honom.
Sagt åt honom att gå in från kylan.
Men han såg så...
...så lycklig ut.
Och det kändes synd att...
...störa honom.
Jag föreställde mig att han så småningom skulle gå hem.
Mr Williams hade...
Han hade en dödlig sjukdom.
Och jag tycker att det var rätt...
...att ni gav honom den stunden.
Och jag tror att ni har helt rätt.
Han var lycklig när ni såg honom.
Kanske lyckligare än han nånsin varit.
Så oroa er inte mer, konstapeln.
-God natt, konstapeln. -God natt, sir.
Undertextning: Marie Roos