Що я можу сказати?
Ці двоє. Ось де ціль стосунків.
Думаєте, я п'ю на честь свята?
Ні.
Я втоплюю свої скорботи, бо вони занадто високо здійняли планку.
За щасливу пару.
За щасливу пару!
Усе гаразд. Лише ковток.
Будьмо.
Будьмо!
Егей!
Я люблю тебе.
-Я ж казав. Так? -Так.
Чому ти дав мені впасти з даху?
Адаме, що ти тут робиш?
Годі всіх підводити, Джеку!
Джеку.
Боже.
Агов. Усе гаразд. Усе добре.
Здається, тобі наснився кошмар.
-Так. -Так.
Так.
Любий.
Про що він був?
Не пам'ятаю.
Усе гаразд?
Так. Я…
Я завжди можу проаналізувати це з Баррі, якщо пригадаю, що це було.
Можеш поговорити зі мною, якщо хочеш.
Зрештою, я твоя наречена.
Справді?
Так.
Дякую.
Та все добре.
Усе добре. Так. Я піду в душ перед терапією.
Гаразд.
ВІРДЖИН-РІВЕР
Оце так!
Я думала, що закохалася у Джеймса Діна, а не в Бонда.
Ні, я не жаліюся.
Цей костюм кращий, ніж інший?
Який ще інший?
У якому я народився.
Щось ти заглибоко копаєш.
Ходи сюди. Нумо я тебе гарненько роздивлюся.
Так. Добре.
Я не вмію зав'язувати краватку. Смійся.
Ну-бо, смійся.
Якщо ти пообіцяєш одягатися так частіше,
я з радістю тебе навчу.
Хай як мені подобається ця увага,
цей одяг, певно, лише нагадуватиме мені про похорони.
Вибач.
Точно з тобою не їхати?
Так, не треба…
Я впораюся.
Крім того, я не дуже близько знав Джеба.
Я їду туди, бо він працював на лісопилці.
А тобі треба зосередитися на розмові з юристами.
Так.
Перемию кістки всім скелетам у моїх шафах,
щоб обвинувачення заздалегідь знало про все,
що витягне адвокат Дона, аби мене обмовити.
Щойно закінчиться похорон, я повернуся до тебе.
Мій м'язистий бумеранг?
Твій м'язистий… Твій м'язистий бумеранг.
Я тебе кохаю.
Так, я кохаю тебе більше.
Привіт, Мел.
Привіт, Камероне. Як справи?
Чудово. Дуже добре пробігся.
Та й хіба бувають погані дні у Вірджин-Рівер?
Не знаю. Думаю, бувають. Тобто, у мене точно були.
Як там клініка?
Док… Це Док. Ми звикаємо до обов'язків. Отже, загалом усе гаразд.
Добре, я рада це чути. Ну, я на старт.
А тобі до душі відпочинок?
Так.
Як там Джек?
Ну в нього все добре.
У тебе є ще запитання чи…
Я не хотів лізти.
Гаразд. Я думала, тебе не цікавить моє особисте життя.
Вибач.
Я просто спитав заради загальної ввічливості.
Так.
Гаразд.
Що ж, я краще вже побіжу. Тож…
-Бувай. -Ага.
Сьогодні п'ятий день пожежі в Ґрейс-Веллі
і наразі не схоже, що вона вщухає.
Я просто не розумію.
Мабуть, зміна клімату.
Ні, я не про це. Голосування щодо мера.
Я виголосила чудову промову.
Це розчаровує, але ти зробила усе, що могла.
Може, краще вже дивитися на те, чим благословляє нас життя?
На деяких дорогах зупинено рух, аби попередити нерозсудливість.
Але бригадир пожежної служби…
Отби ж ми могли чимось допомогти.
Можна зробити пожертву й заохотити інших.
Гроші — це чудово, але було б добре, якби ми могли дійсно щось зробити.
А от.
Що як приготувати й запакувати обіди, щоб відвезти їх тим, хто гасить пожежу?
Непогана ідея.
Так.
-Покажіть усім, що ви добра. -І що я дбаю про свою громаду.
Злого не скажу, та я не бачила, щоб Нік щось робив, ставши мером.
Тимчасовим.
Спромігся лише продовжити літній час роботи бібліотеки.
Хоча благочинність зі злості — однаково добрий вчинок,
але йдеться про сотню порцій їжі, наша кухня це не вмістить.
Спитаю Пастора, аби готувати в барі.
Отби тітка Конні позичила нам фургони, щоб доставити їжу.
А я зв'яжуся з новинами. Буде й преса.
Гоуп, по-твоєму це така вдала ідея, враховуючи твою ЧМТ?
Просто схоже, що це дуже багато роботи.
Не хочу, щоб ти перенервувала й нездужала.
Не нервуй через мої нерви.
Не можу. Я ж кохаю тебе.
-Без цього ніяк. -Усе буде добре.
Я не розумію.
Тобто мене не цікавить пияцтво, тож…
З чого ці сни про зрив?
І чому там був Адам?
Ну, я не Фрейд,
але, гадаю, твій сон не стільки про майбутню поведінку,
скільки про твоє бажання завжди мати контроль.
Контроль.
Що поганого в контролі?
Здається, ти відчуваєш гордість, коли маєш контроль.
Ну, знаєш, це частина мислення морського піхотинця.
Ти це знаєш, як і всі.
Ти здивуєшся, скільки людей з алкогольною залежністю
також мають проблеми з потребою у контролі.
Твій брат, Адам, може символізувати втрату контролю.
Якщо десь глибоко ти замислювався,
чи міг ти запобігти його смерті.
Подумай про свої минулі стосунки із Шармейн.
Ти тоді контролював ситуацію?
Ні, аж ніяк.
Тобі було незручно.
Тому ти пиячив.
Я хочу, щоб ти знайшов спосіб примиритися з відчуттям неспроможності до контролю,
при цьому утримуючись від алкоголю.
А, ну звісно.
Але як мені цього досягти?
Це концепція під назвою «зважений ризик».
Це пошук виду діяльності,
що імітує відчуття неконтрольованості, але в безпечному середовищі.
А коли це відчуття виникне в реальному житті, це вже буде чимось нормальним.
Так, і який то вид діяльності?
Ну ти ж любитель природи.
Може, щось на природі.
Вітаю, це лікар Вернон Маллінз.
Я помітив зміни у стані свого зору,
тож хотів би негайно відвідати лікаря Пітерсона.
На сьогодні нема вільного часу. Завтра о дев'ятій ранку, гаразд. Дякую.
Сьогоднішній сорт кави — це легка костариканська суміш.
Звісно, чесне виробництво, з нотками вишні й патоки.
Дякую, Мюріель.
Усе гаразд?
А, так. Очі трохи втомилися.
Я вчора допізна читав.
Чудова книга. Бестселер «Таймс».
У тебе небагато справ. Два обстеження.
Я впораюся, дякую.
Більшість лікарів твого віку працюють двічі на тиждень, тоді грають у гольф.
Візьми вихідний.
Камерон прийме пацієнтів.
А знаєш, Гоуп і Ліззі готують обіди
для пожежників, які працюють у лісі.
Я б там був не зайвий.
Добре. Тоді все вирішено.
Так, але прошу, перенеси мої зустрічі,
а не віддавай Камерону.
Так, і от що.
Я цілком здатен витримувати робочі навантаження й обслуговувати пацієнтів.
Принесу дорожню чашку.
-Дякую. -Будь ласка.
Овва. Треба додати твій сніданок до меню
під назвою «Принесіть усе, що є».
Закину вуглеводів для скелелазіння.
-Дуже круто. Смачного. -Дякую.
-Доброго ранку. -Привіт.
Схоже, ти повеселішав.
Та й таке — серденько йде на поправку.
Радий це чути.
А як твій сеанс із Баррі?
Як ти взагалі таке пам'ятаєш?
Чому відповідаєш питанням на питання?
-Хіба? -Знову питання.
Припини це, добре?
О, ти справді хочеш знати?
Було непросто.
Але добре. Він проникливий. Визнаю.
Я ж казав.
Так, казав.
Дякую.
Не знаю, чому я тобі дякую. Я тепер маю домашнє завдання.
Він хоче, щоб я почав зважено ризикувати.
Кортить дізнатися, як це виглядає.
Так. Мені теж.
У тебе є ідеї?
Ще ні, жодних.
-Дякую. -Прошу.
Агов. У мене є ідея.
Денні йде на скелелазіння. Можеш приєднатися до нього на день.
Так, буду радий навчити тебе, Джеку. Я й додаткові ремені привіз.
Та ну ні. Але дякую.
Тобто ті твої зважені ризики
мають бути чимось зручним для тебе?
Туше. Гаразд.
А знаєш? Зробімо це.
Що може піти не так?
Чесно кажучи, я спитав, як там Джек, виключно з чемності.
-Авжеж. -Я не намагався пхати носа.
Звісно.
Ну, можливо, визнаю, я задалеко зайшов,
сказавши Мел, що вважаю, що Джек їй не пара.
Може, я трохи додав свого, але… Я був у схожій ситуації з колишньою нареченою.
Розкажу іншим разом. Та я засвоїв урок.
Буду з Мел люб'язним.
Я просто не знаю, як це виправити.
Можна дати пораду?
Я дуже хочу вже замовкнути.
Не лізь у стосунки людей,
навіть якщо намагаєшся допомогти, навіть якщо знаєш краще.
Повір, я важкою ціною це засвоїла на прикладі Дока й Гоуп.
Але як виправила?
Час і простір.
Кабінет лікаря. Вас слухає лікар Гаєк.
Вітаю. Це Кая Брайант.
Я пожежниця, працюю на гасінні лісових пожеж, бригада 225.
Я працювала на зміні, мала вже повертатися на базу,
та побачила жінку, що стала збоку від дороги.
Мабуть, вона живе в горах. Вона їхала на евакуацію,
аж раптом у неї почалися пологи.
Вона дуже й дуже вагітна.
Я вже казала?
Так, я намагаюся відвезти її до лікарні у Ґрейс-Веллі.
Але — таке оце наше щастя — дорогу закрито.
То я можу якимось чином привезти її до вас?
Звісно. Звичайно.
Її звати Фіона Нікерсон. Вона пацієнтка когось на ім'я…
-Мел. -…Мел?
Мел Монро.
Чи вона, раптом, не на місці?
Ні. Боюся, вона вже не працює в клініці.
Мені потрібна Мел! Лише вона!
Мені потрібна Мел!
Гаразд. Знаєте, що? Я її знайду. Просто під'їжджайте
Чудово. Чудово, до зустрічі.
Схоже, час саме зараз, а простір — саме тут.
Підготуй усе, а я знайду Мел.
Я думав, що я у формі.
Коли я починав лазити,
тато сказав не воювати з горою, а подружитися.
Он як? Не думаю, що я цій горі до вподоби.
Хочеш перепочити?
І що, осоромитися перед малим, удвічі молодшим за мене?
Нізащо.
За мною ціле покоління.
Добре.
Як хочеш.
Просто кажу. Лізти ще довго.
Боже.
Ой, Пасторе, я думала, будуть сандвічі з джемом або з тунцем. А це вражає.
Ну ж бо. Треба задерти планку.
Покажіть рятувальникам, як ви їх цінуєте.
Та ти ангел.
Нагадай, що ми сюди складаємо?
Оце свинина-бань?
Гаразд, тут у нас свинина бань-мі з реліш-соусом і пікулями.
А це — свинина-каджун в паніровці панко.
Поки закінчите складати ці сандвічі, пожежа вже вщухне.
-Що ти тут робиш? -Мало роботи сьогодні
Тож я вирішив підмогти вам.
Ти прийшов мене няньчити.
Ні. Я прийшов допомагати.
Можна дещо запропонувати?
-Уперед. -Звісно.
Коли я був в армії, їжу готували як на конвеєрі.
Економія руху. Це найшвидший спосіб нагодувати військо.
Подумки повертаєш мене до армії.
Так, морпіху.
Ось. Ставай сюди.
-Ось, візьми. -Ось так.
-Може, почнемо з оцих? -Добре.
Оце поскладайте сюди, а потім зверху додамо всі овочі. Як вам?
Може, після цих пологів ми ще й знімемо шви з мого рота.
Камероне, усе гаразд. Справді.
Кабінет лікаря.
Агов, сага триває. Гірська дорога також перекрита.
Тож довелося об'їжджати, але їхати ще кілометрів 30,
а Фіона вважає, що ми не встигнемо.
Привіт, Кає. Це Мел. Ти не мала змоги визначити інтервал між її переймами?
Активні пологи тривають від чотирьох до восьми годин.
Так, Фіона каже, що вони йдуть без зупину.
-Тобто дитина вже народжується? -Саме так.
Сподівалася почути щось інше.
А знаєш? Усе буде добре. Ти колись приймала пологи?
Ми вчилися цього під час тренувань, але це…
Для мене це щось нове.
Ми передзвонимо у фейс-тайм.
Не хвилюйся. Ми допоможемо із цими пологами.
Ми лише вдвох, мамо.
Ми впораємося.
Добре?
Ми впораємося.
ВИПІЧКА ПЕЙДЖ
Дякую за вантажівку, тітко Конні.
Та я лише рада, люба.
Ліззі, ти чула колись вираз:
«Господь не дає обома руками»?
Ні?
Сюрприз.
Мамо.
Що ти тут робиш?
Дейдра вирішила нас відвідати.
Отак зненацька.
Хіба не чудово?
Я завантажу сандвічі і дам вам потеревеніти.
Я приїхала, бо маю гарні новини.
Добре.
Твій батько грав у гольф у Ньюпорті.
І там він зустрів декана приймальної комісії університету в Нортриджі.
-І вгадай. -Що?
Він умовив декана потягти кілька ниточок і переглянути твою заяву.
Ти восени їдеш до коледжу.
Це більше було схоже
на сповідь у католицької школи, ніж на підготовку до суду
Але я знаю, що до чого.
Так. Добре.
Дякую, Айві.
Побачимося в Сакраменто.
Привіт.
Що таке?
Дзвонила помічниця прокурора.
Вона вважає, що адвокат Дона спробує
змалювати мене наркоманкою.
Що? Це божевілля.
Ну…
Я цим не пишаюся.
Та поки зустрічалася з Доном,
я трохи налягала на ксанакс.
Приймала куди більше, ніж призначив лікар.
У ніч інциденту я прийняла пару пігулок і випила вина.
Тож прокурор уважає, що адвокат Дона за це вхопиться —
буцімто через ксанакс я нечітко пам'ятаю ту ніч.
Так, це просто божевілля.
Так, знаю. Якщо про це дізнаються в каліфорнійській колегії,
можуть відкликати мою ліцензію.
То ти вже думаєш не свідчити?
Нізащо. Ні. Саме цього хочуть Дон і його адвокат.
Щоб я відступила. Ні, я збираюся свідчити.
Що ж, добре.
Як пройшов похорон?
Сумно.
Але це змусило мене подумати про те, який я вдячний, що знайшов тебе.
І як я не хочу ані секунди нашого життя сприймати як належне.
-А якщо я не хочу в коледж? -Без диплома — ніяк.
Твої слова.
Саме так. Бо я твоя матір, а ти знову й знов доводиш,
що нездатна самостійно приймати рішення.
Тому я відправив тебе у Вірджин-Рівер.
Хіба не для того, щоб позбутися батьківських обов'язків, як завжди?
Це ти про що?
Тобі зручно не пам'ятати, та в мене завжди було по три няні.
Денна няня, нічна няня.
Обережніше, Елізабет.
Я працювала, мала високу кваліфікацію та амбітну кар'єру,
бо ж навчалася в коледжі.
Нечесно, що ти вказуєш, що мені робити,
не знаючи мене. Ми місяцями не розмовляли.
Я спілкувалася з тіткою Конні. Ти допомагаєш у кав'ярні
й доглядаєш немічну жінку. І це чудово.
Та які в тебе плани? Без диплому варіантів обмаль.
Я не маю часу сперечатися з тобою.
А я хочу закінчити обговорювати це.
Якщо хочете ще поговорити, сідайте у фургон.
Ну-бо, застрибуйте. На немічну жінку чекає преса.
О так.
Ще.
Як справи, Джеку?
Немов їзда на велосипеді.
Ти спирайся на стопи й тримай три точки контакту.
Так, я впораюся.
Годі всіх підводити, Джеку!
Ну-бо, Джеку.
Не зупиняйся.
-Джеку! -Адаме!
Джеку?
Агов, Джеку!
Не панікуй, Джеку.
Слухай.
Рухай правою ногою вздовж скелі.
Добре.
Чудово.
Ти зможеш.
Ну ж бо.
Ось так.
Усе гаразд?
Так.
Ти молодець.
Як справи?
Трохи нервую.
Лише трохи?
Ну добре. У нас усе буде гаразд, ясно?
Ти собі не припиняй глибоко дихати.
Ось, тримай. Мел хоче поговорити.
Привіт. Привіт, Фіоно. Вітаю, люба. Я знаю, що умови геть не ідеальні,
але ми з лікарем Гаєком зараз готові тобі допомагати.
-Ми пройдемо крізь це разом. -Дякую, Мел.
Дякую, що повернулася до клініки.
Звісно. Слухай, під час наступного скорочення
ми почнемо тужитися, добре?
Добре.
Та ти в цьому профі. Усе так само, як із Ксандером і Мією, еге ж?
Кає, у тебе є рушник, щоб ухопити дитину?
-Новонароджені дітки дуже слизькі. -Добре.
Гаразд. Три сильних поштовхи.
Ну-бо.
Щось мені зле.
Я знаю, люба. Минулі рази була епідуралка,
але ти впораєшся.
-Щось у мене… -Що?
У мене… Паморочиться в голові.
Гаразд, головне, глибше дихай.
Господи.
Боже мій. Фіоно? Фіоно, ти що. Ну ж бо, прокидайся.
Знепритомніла. Що мені робити?
У неї відкрилася кровотеча?
Ні, такого не бачу.
-Прееклампсія? -Можливо.
-Можеш виміряти її тиск? -Гаразд.
Добре.
Тиск 120 на 80.
Це не прееклампсія.
Не лишайте маля в родових шляхах.
А непритомна мати не тужиться.
Фіоно, ну-бо. Отямся. Фіоно, очнися.
Дякую.
Гоуп, ти мене так уразила.
Дякую.
Я думала, що після вотуму недовіри ти впадеш у безодню відчаю.
Наша Гоуп? Та вона цвіте.
Дякую, дівчата.
А б хотіла розуміти те рішення міськради.
Поглянь на мене. Я-бо здатна.
Знаєш, що я собі думаю?
Коли Нік дізнався про твою аварію…
Ой, він почав просто…
Ти сказала Ніку? Ти обіцяла, що не скажеш.
Я дуже злякалася.
Нік побачив удома, яка я засмучена. Я мала йому сказати.
Та машинки на автодромі гірше бамперами штовхаються.
Гоуп, ти заперечувала.
Тобі ж не дозволили керувати.
Слухай, я розумію: ти засмучена, що ти вже тепер не мер.
Але ти ігноруєш той факт,
що є об'єктивні обмеження, які тобі ще треба здолати.
Я піду.
Фіоно, ну ж бо.
Реагуй.
Господи.
Вона не прокидається. Що мені робити?
Може, в неї гіпоглікемія?
Хороша думка. Кає, у тебе є глюкометр?
-Так. -Добре. Перевіриш її рівень цукру?
Фіоно?
Фіоно.
Ну-бо, мамо, не кидай мене.
Добре. Ось так.
Він низький. Показує 45.
Гаразд, візьми глюкозний гель і втирай його їй за щоку.
Добре. Отак.
Ну-бо, швидше.
Фіоно, отямся, я тебе прошу.
Ну ж бо.
-Усе добре. Отак. Добре. -Що сталося?
Привіт. Малюк іще народжується.
-Що сталося? -Пологи тривають.
Фіоно, усе гаразд. Ти знепритомніла через низький цукор.
Гаразд, можеш тепер почати тужитися?
Боже мій. Я бачу голівку.
Отак. Усе вийде. На наступному скороченні штовхай.
Він тут.
Він у мене.
Він виглядає… Він трохи синій.
Можеш піднести дитину до телефону?
Чому він не плаче?
Гаразд, Кає, розмотай пуповину, що огортає шию.
Швидко, але обережно. Тільки не ріж її.
Боже.
-Будь ласка. -Він ще не дихає.
Гаразд. Засунь йому палець у рот.
Спробуй очистити дихальні шляхи від слизу.
Ну ж бо.
Кає, зроби дитині штучне дихання. Ти ж це робила, так?
Не новонародженим.
Усе гаразд.
Поклади немовля на спину, голівку нейтрально.
Треба, щоб ти щільно накрила його ніс своїм ротом.
-Добре. -Прошу.
-Нумо, крихітко. -Будь ласка.
Чекай!
Легені немовляти дуже маленькі. Тож для початку кілька крихітних видихів.
Так, добре.
Маленький.
Мій маленький.
Ми впоралися.
Ти молодець.
Ми з тобою, малюче.
-Привіт, маленький. -Добре.
Боже мій.
-Ти такий гарний. -Добре.
Молодець, Фіоно.
Дякую, Мел. Дякую.
Молодець, Кає. Хай бригада швидкої їх огляне,
-поки дорогу на Ґрейс-Веллі закрито. -Так, я їм скажу.
Ти просто рок-зіронька. Дякую, що не втратила самовладання.
Слухай, щодо ранку…
Та все добре.
Усе ж добре закінчилося.
Ми добре попрацювали.
-Так, звісно. -Так.
Свинина бань-мі.
Джо Еллен не намагалася б завдати тобі болю. Ти це знаєш.
Це була щиросердна помилка.
І особисто я не думаю, що ти заперечувала.
Уранці ти спіймала кураж, а оце по обіді, диви —
усе це зібрала докупи.
-Хіба треба ще чогось від мера? -Отож.
От чесно. Ти хочеш, щоб я пішла до коледжу
лише аби мати чим вихвалятися перед друзями.
Дзвінок із поліції про твою крадіжку в магазині
не дає підстав вихвалятися.
Хочеш знати, чому я вкрала туш для вій?
У мене були гроші.
Я…
Я хотіла твоєї уваги.
То це я винна, що ти щось украла?
Вибачте, що заважаю. Я Тед Форд із новин «Третього каналу».
Шукаю організаторку заходу, Гоуп Маккрей.
Прошу, заважайте. Я Гоуп.
Нам дзвонили раніше, і це якраз той сюжет,
який пасує до рубрики «Побач добро й будь добрим».
Ви не проти дати нам інтерв'ю?
Узагалі-то, Теде, людина, у якої ви маєте брати інтерв'ю, тут.
Це було її бачення. Я лише допомагаю їй утілити його.
То це все ти зробила?
Ліззі — найздатніша молода жінка, яку я зустрічала в житті.
Якби сьогодні більше молоді поділяли б риси Ліззі,
я мала б тверду віру в прийдешнє покоління.
Можете процитувати мене.
Ліззі, можеш зробити перерву, щоб дати нам інтерв'ю?
Ви впевнені?
Так, звісно.
Чудово.
Ліззі, чому в тебе з'явилася ця ідея?
Уранці я побачила сюжет по телевізору й дуже захотіла допомогти.
Це величезний проєкт. Як ти зібрала все докупи?
Я багато чим завдячую Гоуп.
Це завжди тут було?
У Японії є така практика — сінрін-йоку.
Дослівний переклад: «лісові ванни».
Японці вірять, що, зливаючись із природою,
ти відкриваєшся для спілкування з усім, що бачиш.
Бо природа віддзеркалює нас, і ми пізнаємо себе.
Так, це я розумію.
Певно, практикував оте… Як там його?
Сінрін-йоку.
Сінрін-йоку, навіть не знаючи.
У Вірджин-Рівер не бракує гарних місць.
Це точно.
А от… Чи довго мені готуватися, аби влізти на отого велетня?
Я ще й сам туди не лазив.
Ні?
Ні.
А ти тут надовго?
Поки не знаю.
Розгрібаю проблеми зі здоров'ям.
Я б не помітив. Лазиш по скелях, мов Людина-павук.
Хвороба Гантінгтона.
Спадкова нейродегенеративна хвороба.
Так, ні. Я…
Ох, Денні, мені дуже шкода.
Та ні, усе гаразд. Я практично змирився.
Частково тому я скелелаз.
Бо коли я тут, на вершині світу,
здається, хвороба мене не знайде.
А решту часу я намагаюся жити теперішнім моментом.
Тобі точно лише 19?
Бо це дуже глибокі думки.
Я не завжди був таким, але…
Я збагнув, що депресія через майбутні події
позбавить мене радостей, які я маю зараз.
Ну тут амінь.
Ні, прошу, я готова з'їсти шкіряний черевик у тісті.
Гадаю, я зможу запропонувати дещо трохи краще.
Важко гасити ліс?
Ні. Я вперше приймала пологи.
-Отож, і все не так, як книжка пише. -О ні.
Пуповина там, де її не мало б бути,
мама зомліла під час пологів.
Коротше, ти б радше гасила пожежі?
Вірно. Так, це набагато передбачуваніше.
Що ж… У такому випадку ти варта спецсандвічу для крутої штучки.
І це, до речі, останній мій сандвіч.
Та обіцяю, від того він не менш смачний.
Крутої штучки, еге ж?
Знаєш, бачив би ти мене в дії.
Може, на думку спали б інші слова.
Брі, так?
Так.
Я Поліна.
Ми зустрічалися на іграх лісорубів. Я дружина Джеба.
Вітаю, Поліно. Я дуже співчуваю вашій утраті.
Мій хлопець був на похороні.
Ой. Так, Бреді був дарунком небес.
Справді? Як це?
Він допомагав з організацією, а ще сказав таку промову, що всі плакали.
До речі, я забула йому сказати,
але хочу, щоб він узяв собі мотоцикл, який вони із Джебом лагодили. На пам'ять.
То вони разом лагодили мотоцикли.
Це Джеб допомагав йому з мотоциклом.
А ви не знали.
Вони місяцями працювали над цим.
А, ну так, звісно. Звичайно.
Певна, Брейді розповів, що сталося.
Я лише хочу, щоб ви знали…
Джеб був чистий десять років.
Справа в тому,
що коли люди чують: «Він помер від передозу фентанілом», —
то створюється певне враження.
Мамо, якщо ти знов будеш кричати, може, досить?
Я не хочу кричати на тебе.
Хочу сказати, що пишаюся тобою.
Справді?
Та не хочу, щоб ти чогось не мала.
Ліззі.
Коледж — це важливий життєвий досвід, який можна отримати лише зараз.
Пропоную угоду.
Я подумаю про те, щоб піти до коледжу, але не можу дати тобі відповідь сьогодні.
Я хочу трохи часу на роздуми.
Добре.
Справді?
Ліззі, тобі 19. Я не можу тебе змусити.
Але якщо ти не схочеш, значить, ти готова бути дорослою.
Тобто бути фінансово незалежною.
Не даватимеш грошей, як покарання за неслухняність?
Ні.
Я хочу переконатися, що ти сама станеш на ноги.
Дуже дякую.
Я більше жодного іншого сандвіча не схочу.
Щиро тобі співчуваю.
Ти хоч уявляєш, чим насправді годують пожежників?
І чим мені тепер це виправити?
Текілою?
Без нічого.
Добре.
Дивись, щоб я не сама пила.
Цього я не допущу.
І в мене є якраз те, що треба.
Оце…
Найулюбленіший мій напій.
Респосадо.
Витримується у дубовій бочці
аж вісім місяців.
Багатий смак…
Солодкість і…
Гаразд… Та знаєш, цю текілу потроху п'ють.
А, якого біса.
Може, тобі ще чогось?
Яка ж ти красуня.
І все це було по відеозв'язку?
Звісно.
Я щойно говорила з Фіоною.
У неї і малюка Кая все гаразд.
Так.
Ти неймовірна.
І ти теж.
Ти теж. У тебе сьогодні був момент із пісень Джона Денвера.
Це ти про що?
Та знаєш. Пісня про Скелясті гори.
По-моєму, радше пісня Тома Петті.
«Вільне падіння».
-Але було безпечно, так? -Так.
Там я на деякий час однозначно відчув, що втратив контроль.
Гадаю, Баррі мав рацію.
У цьому зваженому ризику щось таки є.
Я навіть вирішив скористатися пропозицією сестри Ніка.
Справді?
Так. Чому б ні?
Робитиму більші ставки на себе.
Що ж, добре, бо я вже поставила все, що мала.
Я роблю це для нас.
Аби ти не хвилювалася за мене.
Любий, я хвилююся за тебе лише тоді,
коли не знаю, що коїться в твоїй голові.
Як-от нині вранці.
Але я розмовляю з тобою.
Я говорив про Шармейн. Хіба ні?
Так.
То чому із цим усе інакше?
Не знаю.
Думаю, є речі, які не можна виправити.
І ти маєш мені довіряти.
Вір мені.
І в мене є ідея.
Я подумав, ми з тобою мусимо поїхати звідси на кілька днів.
Типу кемпінг.
Можна взяти надувний матрац?
Гаразд.
Привіт.
Сьогоднішній перегляд — класика 2001 року.
Ти сміятимешся, плакатимеш. Схочеш повернутися до юрфаку.
Може, останнє — ні.
Агов. Що відбувається? Я думав, ти любиш «Блондинку в законі»?
Я зустріла Поліну на базарі.
Виявляється, ви із Джебом близькі друзі.
Джеб помер від фентанілу.
Вона хоче, щоб ти забрав мотоцикл, який ви майстрували.
Брі.
Так, я хотів бути відвертим із тобою, але це складно.
Я вилила тобі душу.
Я розповіла тобі про своє життя, про те, чого соромлюся.
То чому з твого боку немає такої ж чесності й вразливості?
Складні речі мені до снаги. А от із брехнею я не миритимуся.
Фентаніл перевозять через лісопилку.
У мене не було вибору. Людина, що керує всім, наказала мені
робити все, що кажуть, інакше вони тебе скривдять, Брі.
Зрозуміло.
Овва. Гаразд. То камінь крізь моє вікно — це вони?
Ти запевняв, що це не Дон, бо знав, що це не він.
Я хотів тебе захистити.
Скільки разів повторювати? Мені не потрібен твій захист.
А потрібна прозорість.
Я знаю.
Знаю, що ти права.
Але зрозумій.
Я хотів захистити тебе, доки не знайду вихід із цього безладу.
Але схибив.
Так. Тут я згодна.
Твій друг помер.
Мене гнітить те, що сталося із Джебом.
Я намагався.
Гаразд? Я благав його не втручатися.
Не певна, чим це нам вийде, але мені потрібен час подумати.
Що? Що означає «час подумати»? Про що?
Про нас?
Ні, Брі, ти чого. Агов.
Я люблю тебе.
Так, я теж тебе люблю. Але зараз ти маєш піти.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька