‫היי.‬
‫כבר הכנת לי קפה?‬
‫גיבור שלי.‬
‫לא סתם קפה.‬
‫זה קפה דה אויה.‬
‫זה קפה מקסיקני שמבשלים באויה, צנצנת חרס,‬
‫עם קינמון, פילונסיו…‬
‫בסדר, הבנתי. אתה מפונפן.‬
‫זה קפה שחור קסום.‬
‫אתה טוב בכל מה שאתה עושה?‬
‫תגידי לי את.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה זה?‬
‫הצלצול המיוחד של המפקד.‬ ‫אני חייבת לענות גם כשאני בחופש.‬
‫היי, המפקד. מה קורה?‬
‫בסדר. כן, אני כבר באה.‬
‫- שרפה בווירג'ין ריבר‬ ‫הוראת פינוי -‬
‫היי, אנחנו בצרות?‬
‫הרוח מתחזקת, אז הזעיקו אותי,‬
‫אבל האש עדיין בפאתי העיר.‬
‫גם אם היא תתקרב,‬ ‫אין סכנה למי שנמצא בצד הזה של הנהר.‬
‫אני אחזור…‬
‫לסיים את הקפה.‬
‫אתה בטוח שהעיר לא בסכנה?‬
‫בינתיים. אבל כל הדרכים לקליר ריבר חסומות.‬
‫טוב, אנחנו חוזרים.‬ ‫אגיע בהקדם האפשרי, פריץ'.‬
‫הייתה שרפה בווירג'ין ריבר בעבר?‬
‫רק אחת מאז שהגעתי לכאן.‬
‫זה נגמר בטוב,‬ ‫אבל האש התקרבה והבהילה את כולם כהוגן.‬
‫הופ ניסחה תוכנית היערכות לשרפה לאחר מכן.‬
‫פינוי בשלבים,‬
‫נקודת התכנסות בבית הספר היסודי.‬
‫הבר הוא מרכז הפיקוד, כי הוא קרוב לנהר,‬
‫אז כדאי שניסע ישר לשם.‬
‫לא, אני רוצה לנסוע למרפאה.‬
‫הכבישים לקליר ריבר סגורים,‬ ‫אז המרפאה תוצף במטופלים.‬
‫דוק וקמרון יזדקקו לעזרה רבה ככל האפשר.‬
‫אין בעיה.‬
‫- וירג'ין ריבר -‬
‫בוקר טוב, מתוקה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫ישנת?‬
‫לא ממש.‬
‫רואים.‬
‫יש לי קרם עיניים חדש נהדר.‬
‫אני לא צריכה קרם עיניים.‬
‫חשבתי שתרצי להיראות במיטבך ביום הגדול שלך.‬
‫אני לא הולכת לריאיון עבודה, אימא.‬
‫אני מעידה במשפט פלילי.‬
‫ואני צריכה להתכונן.‬
‫ברי, לא התכוונתי למה שחשבת שהתכוונתי.‬
‫אני יודעת שזה קשה.‬
‫את רק צריכה לעבור את היום הזה,‬ ‫ואז זה ייגמר.‬
‫אני לא בטוחה שזה נכון.‬ ‫-אבל אני בטוחה.‬
‫ואחר כך נוכל להתעדכן.‬
‫תספרי לי על הבית החדש שלך‬ ‫ועל העבודה החדשה שלך,‬
‫ותסבירי לי למה בריידי החליט פתאום לא לבוא.‬
‫אולי לא?‬
‫אימא…‬
‫כמו שאמרת, אני רק צריכה לעבור את היום הזה.‬
‫נוציא אתכם מפה בקרוב. אני כבר חוזרת.‬
‫היי, ג'ק.‬ ‫-היי.‬
‫מל, טוב לראות אותך.‬ ‫-היי.‬
‫אנחנו צריכים עזרה.‬ ‫דוק וקמרון עסוקים עם מטופלים.‬
‫הגיעה אלינו משפחה.‬
‫האבא לא רצה לבוא מהמחנות,‬ ‫אבל אשתו מכירה את דוק, אז היא התעקשה.‬
‫היא אמרה שהוא שאף הרבה עשן.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, אני אזוז.‬ ‫-כן.‬
‫מל, אני שמח שאת כאן.‬
‫וג'ק, אפשר לדבר איתך בחוץ?‬
‫כן, בטח. בסדר, ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫תסתדרי? תודה, מל.‬ ‫-אני אסתדר, כן.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫שמי מל, אני אחות מומחית.‬
‫שמעתי ששאפת הרבה עשן.‬
‫רוצים לבוא הנה ולשבת?‬
‫אני בסדר.‬
‫עישנתי פעם קופסה ביום, אז זה קטן עליי.‬
‫הוא אמר שהוא מרגיש‬ ‫כאילו מישהו יושב על החזה שלו.‬
‫והלב שלו עדיין פועם מהר מדי.‬
‫טוב, זה אופייני לחשיפה ממושכת לעשן,‬
‫והדופק שלך מהיר כי אתה לא מקבל מספיק חמצן.‬
‫אז הלב שלך צריך לעבוד קשה יותר‬
‫כדי לנסות להזרים כמה שיותר חמצן לגוף שלך.‬
‫אני אחבר אותך למסכת חמצן לכמה שעות‬
‫ואבדוק את הדופק שלך כדי לוודא שהוא יורד.‬
‫אין לנו כסף ל…‬ ‫-אין לנו ביטוח.‬
‫טוב, יודעים מה? אני מתנדבת כאן היום,‬
‫אז השירותים שלי בחינם,‬
‫והחמצן על חשבוני.‬
‫אבל אולי אצטרך לגבות ממך תשלום‬ ‫על סוכריה על מקל.‬
‫באיזה טעם?‬
‫אני חושבת שיש לנו את כל הטעמים.‬
‫תודה.‬
‫היא קצת נבהלה קודם.‬ ‫-כן, אין בעיה.‬
‫מתברר שהעשן הציף את המחנות,‬
‫ואנשים חוששים שהם יהיו חשופים לתביעה‬ ‫או לגירוש מהמדינה אם הם יעזבו.‬
‫אתה רוצה שאדבר איתם?‬
‫כן. רובם אנשים טובים‬ ‫שפשוט לא שיחק להם המזל בחיים,‬
‫ואני רק רוצה לוודא שהם יקבלו‬ ‫את הטיפול הרפואי שהם צריכים.‬
‫אבל מישהו צריך לשכנע אותם.‬
‫טוב. אבדוק מה אוכל לעשות.‬
‫אתה בטוח שאתה יודע איך להגיע לשם?‬ ‫זה יהיה מבלבל מאוד בגלל העשן.‬
‫לא. אני לא יכול להגיד שאני יודע, אבל…‬
‫אני מכיר מישהו שיודע.‬
‫האש קרובה. אנחנו צריכים להתפנות.‬
‫ברגע שנוודא שהסחורה בטוחה,‬ ‫נציית להוראות של רשות הכבאות.‬
‫לאן את מעבירה אותה?‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫כן, בסדר. מה בנוגע למגרש העצים?‬
‫שיישרף.‬
‫נקבל פיצוי מהביטוח.‬
‫אהיה בקשר אחרי שהעשן יתפזר.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫אני צריך עזרה בפינוי המחנות.‬ ‫דוק אומר שאנשים מסרבים לעזוב.‬
‫תבוא ותעזור לי לשכנע אותם?‬
‫בטח, אבל אני לא מבטיח כלום.‬ ‫אסע אחריך באחד הטנדרים.‬
‫טוב, ניפגש בשער.‬ ‫-כן.‬
‫תשלח את כולם הביתה, טוב?‬ ‫שיהיו עם המשפחות שלהם. מסוכן כאן.‬
‫תפעיל את מערכת המתזים לפני שתלך.‬
‫- אמרלד עצים -‬
‫היום השביעי לשרפות בגרייס ואלי…‬
‫אני יודעת שאת לא באזור הפינוי, לידי,‬
‫אבל את בצד של הנהר שבו פרצה השרפה,‬
‫ואני ארגיש טוב יותר‬ ‫אם תבואי לצד הזה של הנהר.‬
‫אני מעריכה את הדאגה שלך, הופ,‬
‫אבל כבר דיברתי עם ניק,‬
‫והוא אמר לי‬ ‫שצריך להשאיר את הכבישים פנויים,‬
‫כדי שהאנשים‬ ‫שצריכים להתפנות במהירות יוכלו להתפנות.‬
‫זה מה שניק אמר?‬
‫ניק ניסח את תוכנית ההיערכות לשרפה?‬
‫לא, זו הייתי אני.‬
‫והבהרתי שצריך לפנות את הקשישים‬ ‫ואת בעלי המוגבלויות‬
‫מוקדם ככל האפשר.‬
‫נכון שאמרתי שאני נהנית להזדקן,‬
‫אבל זה לא אומר‬ ‫שאני אוהבת שמדברים עליי בתור קשישה.‬
‫מה עדיף? שידברו עלייך בלשון עבר,‬
‫כי נשארת במקום ונצלית כמו מרשמלו?‬
‫אלוהים אדירים, הופ,‬ ‫את באמת דואגת לי כל כך?‬
‫כן, לידי, אני דואגת.‬
‫טוב, אני מניחה‬ ‫שעוד מכונית אחת על הכביש לא תזיק.‬
‫אארוז כמה דברים ואצא לדרך.‬
‫יופי. להתראות.‬
‫אני לא מאמינה עליו.‬
‫על מי?‬ ‫-על ניק!‬
‫הוא מתעלם מתוכנית ההיערכות לשרפה.‬
‫אני לא בכושר שיא עכשיו,‬ ‫אבל הייתי כשכתבתי אותה.‬
‫למה הוא מתעלם מהתוכנית?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אבל אני אדרוש תשובה.‬
‫חסר לו שהוא לא הקים מרכז פיקוד בבר של ג'ק.‬
‫אולי דני ואני נסיע אותך?‬
‫לנהוג כשאת כועסת וסובלת מפגיעה מוחית‬
‫זה מסוכן כמו נהיגה בגילופין.‬ ‫-איך שאתם רוצים.‬
‫- בריידי דניאל, סוג דם +A‬ ‫חיל הנחתים של ארה"ב -‬
‫טוב לראות אותך שוב, ברי.‬
‫- בריידי -‬
‫סליחה, ניק.‬
‫בשם כולם בווירג'ין ריבר,‬
‫אני רוצה להודות לך‬ ‫על כל מה שרשות הכבאות עושה למעננו.‬
‫נעשה כמיטב יכולתנו,‬
‫אבל נזדקק לכל העזרה שנוכל לקבל.‬
‫צריך לארגן צוותי מתנדבים‬ ‫שיעזרו למשרד השריף בפינוי.‬
‫פריצ'ר השלים שני סבבי לחימה בעיראק.‬ ‫אולי הוא יוכל לעזור בתיאום?‬
‫כן. אשמח לעזור, אדוני.‬ ‫-הסגן שלי ייתן לך מפה ויעזור לך להתחיל.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-סליחה, ניק, אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫בטח. איך אפשר לעזור?‬
‫תגיד לי למה אתה מתעלם‬ ‫מתוכנית ההיערכות לשרפה,‬
‫שבה כתוב שיש לפנות‬ ‫קשישים ובעלי מוגבלויות מכל האזורים.‬
‫הופ, אני מקשיב להוראות של רשות הכבאות.‬
‫רב-טפסר סמית מוסמך הרבה יותר ממני‬ ‫לטפל במצב הזה.‬
‫אבל אתה ראש העיר עכשיו.‬ ‫אתה לא יכול להיות פסיבי.‬
‫התושבים שהנהר לא מגן עליהם‬ ‫חשופים לחלוטין לסכנה.‬
‫אני יודע. והופ, אני מבטיח,‬ ‫לא אתן שיקרה להם משהו.‬
‫עכשיו, אם תסלחי לי, אני עסוק בניהול משבר.‬
‫זה כל כך מתסכל. אני רק מנסה לעזור!‬ ‫-אולי את עדיין יכולה.‬
‫הרב-טפסר ביקש ממני‬ ‫להיות אחראי על ארגון המתנדבים,‬
‫ואין סיבה שלא נשלח כמה מתנדבים‬ ‫לסייע לאוכלוסייה בסיכון של וירג'ין ריבר.‬
‫אנחנו נתנדב. לאן לנסוע?‬ ‫-תודה לכולכם.‬
‫אנחנו יודעים שלידי בדרך לכאן,‬ ‫אז סעו לבית של ברט ותוודאו שהוא התפנה.‬
‫דיברתי עם שירלי. היא אצל אימה במונטנה,‬
‫אבל שתינו לא מצליחות לתפוס אותו.‬
‫מה עם דודה קוני?‬
‫דיברתי איתה. היא עוזרת למפונים‬ ‫בבית הספר היסודי. היא תפגוש אותנו אחר כך.‬
‫טוב, הדרך לבית של ברט פנויה בינתיים,‬
‫אז כל עוד תישארו באוקס יוק דרייב,‬ ‫תוכלו לנסוע לשם ולחזור בקלות.‬
‫תסמכי עלינו.‬
‫תודה.‬
‫מצב חירום!‬
‫כבאי, הזדהה ואמור מהו מצב החירום.‬
‫כאן דייוויס. שני כבאים נפצעו.‬
‫אחד עם פציעה מחפץ חד וחשד לדימום פנימי,‬ ‫ואחד עם פציעות קלות.‬
‫אני לא יכול לחלץ אותם.‬ ‫מבקש סיוע רפואי דחוף.‬
‫קו רוחב 40.7 צפון. קו אורך 123.86 מערב.‬
‫תישאר במקום, דייוויס. העזרה בדרך.‬
‫זה כאן.‬
‫הדרך לשם חסומה. לא נוכל לשלוח אמבולנס.‬
‫רב-טפסר סמית, דוקטור מולינס‬ ‫יכול לנסוע לשם מהמרפאה שלו.‬
‫הופ, אני בטוח שהוא יודע…‬
‫תתקשר אליו.‬
‫אתה יודע מה שמות הכבאים הפצועים?‬
‫אתה יודע בדיוק כמוני. למה?‬
‫אני דואג לידידה.‬
‫אם ורנון בדרך, הפצועים יהיו בידיים טובות.‬
‫טוב, עוד נשימה עמוקה אחת.‬
‫נהדר.‬
‫טוב, הריאות שלך נקיות.‬
‫הדופק שלך ירד, אז אתה יכול ללכת.‬
‫יש מקלט בבית הספר היסודי.‬
‫אתן לך משאף חירום‬
‫רק למקרה ששוב יהיה לך קוצר נשימה.‬
‫ואת יודעת מה?‬ ‫נראה לי שאת צריכה עוד סוכריה על מקל.‬
‫תודה רבה, מל.‬
‫על לא דבר.‬
‫ביי.‬
‫-תודה.‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫יש לנו מטופל חדש. כוויה שטחית ביד שמאל.‬
‫בסדר. שימי תחבושת לחה על הכוויה.‬
‫אבוא מייד, אני רק קופצת לשירותים.‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫ראשית, אנא צייני את שמך‬ ‫ואמרי לבית המשפט מה טיב הקשר שלך עם הנאשם.‬
‫שמי ברי שרידן, והנאשם אנס אותי.‬
‫התנגדות, כבודו.‬
‫מאיזו סיבה?‬
‫מכל הסיבות.‬ ‫אין ראיות שתומכות בהצהרה, לדוגמה.‬
‫ההתנגדות מתקבלת.‬
‫המושבעים יתעלמו מההצהרה האחרונה.‬
‫שרידן, אני יודע שאת עורכת דין,‬ ‫אז אני מצפה ממך ליותר.‬
‫אני בטוח שזה לא יקרה שוב.‬ ‫-כן, כבודו.‬
‫דון הוא החבר שלי לשעבר.‬
‫תוכלי בבקשה לספר לחבר המושבעים‬ ‫מה קרה בליל העשרה במאי?‬
‫טוב, דון הכין לנו ארוחת ערב.‬
‫שתינו כוס יין.‬
‫צפינו ב"רוקדים עם כוכבים",‬
‫ואז הוא תקף אותי מינית.‬
‫כבודו!‬ ‫-גברת ריצ'רדסון,‬
‫את צריכה רגע לדבר עם העדה שלך?‬
‫לא, כבודו. ביקשנו מגברת שרידן להעיד‬
‫על מה שקרה בינה לבין הנאשם באותו לילה.‬
‫כל התיק של ההגנה נשען על הטענה‬
‫שהתקרית המדוברת‬ ‫הייתה תוצאה של קשר בתקשורת.‬
‫טעות.‬
‫אבל העדות של גברת שרידן‬ ‫תוכיח שזו הייתה פעולה מכוונת.‬
‫הנאשם ידע בדיוק מה הוא עושה‬ ‫והתנהג באופן דומה כלפי שאר העדות כאן היום.‬
‫ארשה זאת, אבל רק בתנאי שלא תקבעי‬ ‫את אופי התקרית בעצמך, גברת שרידן.‬
‫זה תפקידם של המושבעים.‬ ‫התפקיד שלך הוא לספר לנו מה קרה.‬
‫לא יותר, לא פחות.‬ ‫את חושבת שתוכלי לעשות את זה?‬
‫כן, כבודו.‬
‫אז את רשאית להמשיך.‬
‫את יכולה לספר לנו מה קרה בינך לבין הנאשם‬ ‫לאחר שסיימתם לצפות בטלוויזיה באותו לילה?‬
‫היי, מל.‬ ‫-היי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, פשוט התעייפתי. היה הרבה עומס בבוקר.‬
‫כן.‬ ‫-מה שלומך? אתה בסדר?‬
‫כן. אחד הכבאים נדקר מחפץ חד.‬ ‫צריך לברר אם אפשר להזיז אותו,‬
‫ואני רוצה שקמרון יבוא איתי‬ ‫למקרה שאצטרך עזרה.‬
‫תסתדרי כאן לבד?‬ ‫-בהחלט. כן.‬
‫נחזור ברגע שנוכל.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, מל.‬ ‫-כן.‬
‫יש לנו עוד מטופלים.‬ ‫בעיקר כוויות קלות ושאיפת עשן.‬
‫טוב, תוכלי לערוך סיווג ראשוני‬ ‫ולסדר אותם לפי רמת הדחיפות?‬
‫כן, אין בעיה.‬
‫גילמתי לרגע אחות ב"ג'נרל הוספיטל",‬
‫אז אל תדאגי.‬
‫- דופק עוברי: 0 פעימות לדקה -‬
‫בסדר.‬
‫זה לא יהיה קל.‬
‫כן, אולי נצטרך תגבורת.‬
‫בהצלחה.‬
‫טוב, תקשיבו!‬
‫אני יודע שרובכם לא רוצים,‬ ‫אבל אני חייב לבקש מכם לעזוב.‬
‫יש הוראת פינוי לכל תושבי האזור.‬
‫המחנה הוא כל מה שיש לנו.‬ ‫אנחנו לא יכולים לעזוב.‬
‫אני מבין, אבל השרפה מתקרבת אליכם.‬
‫אתם לא בטוחים כאן.‬ ‫תהיו בטוחים בווירג'ין ריבר.‬
‫לא נכון. אל תאמינו לו.‬
‫אז תאמינו לי. בחייך, פרנק. אתה מכיר אותי.‬
‫עזרתי לך עם קלווין, ואעזור לך עכשיו.‬
‫לא הייתי מבקש מכם לעזוב‬ ‫אילו הייתה ברירה אחרת.‬
‫אני מבטיח לכם. גם ג'ק מבטיח.‬
‫חייבים לזוז! עכשיו!‬
‫כולם להיכנס לאוטו!‬
‫קחו את החפצים שלכם!‬ ‫רק מה שאתם צריכים! עכשיו! קדימה!‬
‫בסדר, תנשום נשימות עמוקות.‬
‫מיוריאל?‬
‫היי. סליחה. היית כאן כל הזמן הזה?‬
‫שחקנית טובה תמיד מחכה מאחורי הקלעים.‬ ‫מה את צריכה?‬
‫סליחה. את יכולה לוודא‬ ‫שמסכת החמצן תישאר על האף ועל הפה שלו?‬
‫את צריכה לראות אדים‬ ‫מכסים את התחתית בין נשימות.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר. אני כבר חוזרת.‬
‫בסדר.‬
‫היי, אווה.‬ ‫-היי, מל.‬
‫נראה שבחרתי עיתוי גרוע‬ ‫לבקר בווירג'ין ריבר.‬
‫אני יודעת. השרפה ממש מפחידה.‬
‫את בחווה? את בסדר?‬
‫כן, אני כאן.‬
‫אני משגיחה על קלואי לכמה ימים‬ ‫בזמן שטארה בסן פרנסיסקו.‬
‫אבל אני מתאימה לתפקיד הדודה הכיפית,‬ ‫לא לתפקיד האחראית במצב חירום.‬
‫לא אמרו לי להתפנות, אבל יש הרבה עשן בחוץ.‬
‫טוב שהתקשרת.‬ ‫עשן עלול להיות מסוכן לתינוקות,‬
‫גם אם לא רואים אותו בתוך הבית.‬
‫אם הכבישים פנויים,‬ ‫תוכלי להביא אותה למרפאה לבדיקה?‬
‫זה ירגיע את שתינו.‬
‫אין בעיה. אגיע בעוד חצי שעה.‬
‫בסדר. אני אחכה.‬ ‫-תודה, מל.‬
‫ברור שנועדת להיות אימא הרבה יותר ממני.‬
‫נתראה בקרוב.‬ ‫-כן.‬
‫ביי.‬
‫מל.‬
‫אין אדים במסכה.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, ניפגש שוב בעוד שעה ונחזור יחד.‬
‫תיזהרו.‬
‫טוב, שלחנו מתנדבים‬ ‫לכל הבתים שרצית לפנות בהקדם.‬
‫שוב תודה, פריצ'ר.‬
‫נחמד לדעת שאנשים‬ ‫מחוץ למעגל התפירה עדיין מאמינים בי.‬
‫היי, את תמיד נלחמת למען העיר הזאת, הופ.‬
‫וכשלוחמים נפצעים, אנחנו תומכים בהם.‬
‫אני מעריכה את זה.‬
‫ברור.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫ניק לא יכול לפשל יותר מדי.‬
‫אתה בטוח?‬
‫יש עדכונים לגבי הכבאים הפצועים?‬
‫עוד לא, אבל לא לחצתי.‬ ‫אני לא רוצה לעצבן את רב-טפסר סמית.‬
‫אין לי בעיה לעצבן את ניק…‬
‫אם תכין לי משהו לאכול.‬
‫עשינו עסק.‬
‫היי.‬ ‫-שני כבאים טיפסו על הצוק‬
‫כדי להגיע לאש מזווית טובה יותר,‬
‫אבל עץ נפל‬ ‫ושניהם נאלצו לקפוץ בשנייה האחרונה.‬
‫בסדר, תנשום. אתה תהיה בסדר. הרופאים כאן.‬
‫היי, זה ג'יי.‬
‫ג'יי, אני ד"ר מולינס.‬
‫זה ד"ר הייק.‬ ‫-היי.‬
‫אתה קמרון, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אתם מכירים?‬
‫מל ואני עזרנו לקאיה ליילד תינוק‬ ‫בפייס-טיים לפני כמה ימים.‬
‫איך אתה מרגיש, ג'יי?‬ ‫-כאילו תקועה לי ברגל חתיכת עץ ענקית.‬
‫טוב, צר לי לבשר לך,‬
‫אבל באמת תקועה לך ברגל חתיכת עץ ענקית.‬
‫בבקשה אל תצחיק אותי, דוק, זה ממש כואב.‬
‫הבנתי. צחוק הוא לא תמיד התרופה הכי טובה,‬ ‫אבל מעודד לראות שאתה במצב רוח טוב.‬
‫קאיה העריכה את המצב ואמרה‬ ‫שאי אפשר לנסר את העץ ולשחרר אותי.‬
‫אז מה התוכנית?‬
‫יש לכם תוכנית, נכון?‬
‫תעצור.‬
‫למה לידי עדיין פה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫הופ אמרה לה לעזוב מזמן, לא?‬
‫לידי!‬
‫מה אתם עושים כאן?‬
‫באנו לבדוק מה שלום ברט, אבל ראינו אותך.‬ ‫את אמורה להיות בעיר.‬
‫אני צריכה להעמיס עוד כמה ארגזים.‬
‫אם תעזרו לי, נסיים צ'יק-צ'ק.‬
‫לידי, נראה לי שלקחת מספיק דברים.‬
‫המצב מחמיר. חייבים לזוז.‬
‫רק כשאכניס הכול לאוטו.‬
‫זה כל מה שנשאר לי מהרב ומריקי.‬
‫ריקי לא מת. הוא בטירונות בסן דייגו.‬
‫ואם הוא לא יחזור?‬ ‫משהו עלול לקרות לו. תאונות קורות.‬
‫אולי ישלחו אותו להילחם…‬ ‫-לידי, ריקי יחזור.‬
‫ואני יודעת כמה את מתגעגעת אליו‬ ‫כי גם אני מתגעגעת אליו.‬
‫אבל אני גם יודעת שריקי לא ירצה‬ ‫שתסכני את חייך למען מזכרות.‬
‫הזיכרונות שלך לא נמצאים בבית, לידי.‬
‫הם בלב שלך, ושום שרפה לא תיקח אותם ממך.‬
‫חוץ מזה,‬ ‫כבר יש בערך ארבעה מיליון ארגזים באוטו.‬
‫נראה לי שזה מספיק.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, בואו נזוז.‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה.‬
‫אתם רוצים לנסוע אחריי בחזרה העירה?‬ ‫-לא, סעי. אנחנו נבדוק מה שלום ברט.‬
‫נחזור בקרוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר, סעי בזהירות.‬ ‫-גם אתם. תשמרו על עצמכם.‬
‫זה קרה רק פעם אחת,‬
‫אבל הרגע הזה רץ לי בראש מדי יום ביומו.‬
‫עברו כמעט ארבעה חודשים,‬ ‫ואני רוצה שזה ייפסק.‬
‫זה חייב להיפסק.‬
‫כדי שאוכל להמשיך בחיי.‬
‫ואת מאמינה שאם הנאשם יורשע,‬ ‫תוכלי לעשות זאת?‬
‫אני ממש מקווה.‬
‫תודה ששיתפת את הסיפור שלך עם בית המשפט.‬
‫זה היה אמיץ מאוד מצידך, גברת שרידן.‬
‫עם זאת, אני מצטערת‬ ‫שנאלצת להיזכר שוב בפרטי המקרה היום.‬
‫אין לי שאלות נוספות, כבודו.‬
‫כן.‬
‫תודה שבאת, גברת שרידן.‬
‫עוזרת התובע ואני חלוקות בדעתנו‬ ‫לגבי העובדות בתיק,‬
‫אבל שתינו מסכימות‬ ‫שהיה אמיץ מאוד מצידך לספר את הסיפור שלך.‬
‫תודה.‬
‫אילו עברתי את מה שאת טוענת שעברת,‬
‫אולי לא הייתי מסוגלת לעשות זאת.‬ ‫הייתי לחוצה מדי.‬
‫אבל נראית רגועה.‬
‫אולי לקחת משהו‬ ‫שיעזור לך להישאר רגועה היום?‬
‫לא, לא לקחתי כלום.‬
‫אבל אם את מנסה לרמוז‬ ‫שלקחתי כדורי הרגעה בעבר, זה לא סוד.‬
‫היה לי מרשם לכדורים נגד חרדה.‬
‫לא ניסיתי לרמוז כלום,‬ ‫אבל כמו שכבוד השופט אמר, את עורכת דין.‬
‫אם הזכרת את זה,‬ ‫את כנראה מרגישה שזה רלבנטי לתיק.‬
‫התנגדות.‬
‫האם ההגנה מעידה בשם גברת שרידן,‬ ‫או שיורשה לה להעיד בעצמה?‬
‫ההתנגדות מתקבלת.‬ ‫-אנסח מחדש את השאלה.‬
‫שתית אי פעם אלכוהול‬ ‫בזמן שלקחת כדורי הרגעה?‬
‫כן.‬
‫ובלילה המדובר?‬
‫גם אז שילבת אלכוהול וכדורי הרגעה?‬ ‫-כן.‬
‫אז האם ייתכן‬ ‫שאת לא זוכרת מה אמרת באותו לילה?‬
‫לא.‬
‫אני זוכרת כל פרט ופרט מאותו לילה.‬ ‫הוא צרוב בזיכרון שלי.‬
‫באמת?‬
‫אז מי הודח מ"רוקדים עם כוכבים"?‬
‫התנגדות. רלבנטיות?‬
‫היא אמרה שהיא זוכרת כל פרט.‬
‫לאן את חותרת, פרקליטה?‬
‫בסדר. תשכחי מהתוכנית בטלוויזיה.‬
‫את זוכרת שדון הציע לך נישואין‬ ‫מוקדם יותר באותו ערב?‬
‫כן, אבל הוא סתם התבדח.‬ ‫זו לא הייתה הצעה רצינית.‬
‫לטענת מרשי, זו הייתה הצעה רצינית מאוד.‬
‫הוא רצה להתחתן איתך.‬
‫אבל אז הוא גילה שאת מכורה לסמים ולאלכוהול,‬ ‫ושינה את דעתו.‬
‫הוא שבר לך את הלב, ורצית לנקום בו.‬
‫לא, זה לא מה שקרה.‬
‫התנגדות, כבודו.‬
‫אני רואה שהטמפרטורות באולם עולות,‬
‫אז נצא להפסקה של חצי שעה‬ ‫עד שהרוחות יתקררו.‬
‫בסדר. תתרכז בי, בסדר?‬
‫אין לי הרבה ברירות.‬ ‫את תקועה לי מול הפרצוף.‬
‫היי, נראה שנוכל לשחרר אותך מכאן‬ ‫ולחזור למרפאה.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫רגע. זה יכאב?‬
‫כן, מאוד.‬
‫כן.‬
‫אתה מוכן?‬
‫אני איתך, חבר.‬ ‫-כן.‬
‫כולם להרים בשלוש.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫מה זה, לעזאזל?‬ ‫-מאגרי תחמושת.‬
‫חייבים לצאת מפה לפני שמישהו ייפצע.‬
‫איפה בריידי?‬
‫הייזל!‬
‫-היי!‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-הבת שלי.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני לא מוצאת אותה.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותה, היא שיחקה שם.‬
‫אני חושבת שהיא ברחה ליער.‬ ‫בבקשה. היא רק בת שש.‬
‫אני אמצא אותה, אני מבטיח. בסדר?‬
‫היי, בריידי! לאן אתה הולך?‬
‫הבת שלה הלכה לאיבוד ביער.‬
‫תן לי את המפתחות.‬
‫בסדר, קחי אותם.‬
‫אם האש תתקרב יותר מדי,‬ ‫תוציאי מכאן את כולם, את מבינה?‬
‫לא נעזוב עד שנמצא את הבת שלך.‬
‫איך קוראים לה?‬ ‫-הייזל.‬
‫הייזל!‬ ‫-הייזל!‬
‫היי.‬
‫קאיה בסדר. אחד הכבאים האחרים נפצע בשטח.‬
‫רגע, איך ידעת מה השם שלה?‬
‫אני כבר לא ראשת העיר,‬ ‫אבל עדיין יש לי קשרים.‬
‫שמעתי שזה רק קשר מזדמן,‬
‫אבל אני רואה שנפלת חזק.‬
‫ליזי לימדה אותי את הביטוי הזה.‬ ‫-באמת נפלתי חזק, אבל…‬
‫לא יודע. אני לא רוצה ללחוץ‬ ‫ולקלקל את מה שיש לנו.‬
‫מותר לי להציע עצה שלא ביקשת?‬
‫אם אסרב, זה יעצור אותך?‬
‫תגיד לה איך אתה מרגיש.‬
‫אל תתאפק.‬
‫מי יודע, אולי היא מרגישה כמוך.‬
‫כן, אבל מה אם לא?‬
‫אז לפחות תדע שניסית.‬
‫היא בסדר כרגע,‬ ‫אבל היא עובדת במקצוע מסוכן, פריצ'ר.‬
‫היא לוחמת אמיתית, כמוך.‬
‫ואתה יודע מניסיון שכל דבר עלול לקרות בשטח.‬
‫זה ממש טעים. תודה.‬
‫- קאיה, רציתי שתדעי שאני חושב עלייך.‬ ‫אני לא מפסיק לחשוב עלייך. -‬
‫בסדר, ג'יי, אני אתן לך עירוי נוזלים,‬
‫ודוק יסיר את התחבושת וינקה את הפצע שלך.‬
‫אפשר לראות דרך הרגל שלי?‬ ‫-ועוד איך.‬
‫ואו, אני רואה את סין.‬
‫מה תעשה עם זה?‬
‫עדיף שלא תדע.‬
‫מה? רק לך מותר לספר בדיחות?‬
‫זו תמיסת מלח. אנחנו נשטוף את הפצע‬
‫אחרי שמל תזריק לך חומר הרדמה מקומי.‬
‫זה יכאב?‬
‫זה בסדר. זה לא אמור לכאוב מאוד.‬
‫תודה לכולכם על הטיפול המסור.‬
‫בשמחה.‬
‫האמת שרק עזרתי לסחוב אותך.‬
‫התודה מגיעה לדוק.‬ ‫הוא קיבל את ההחלטה הנכונה בשטח.‬
‫טוב, כולם עשו מעל ומעבר היום,‬
‫גם בשטח וגם במרפאה.‬
‫בייחוד אתה וקאיה.‬
‫תודה על האומץ שלכם.‬
‫לידי! הגיע הזמן באמת!‬
‫למה התעכבת כל כך?‬
‫התחלתי לארוז מזכרות, ודעתי הוסחה.‬
‫למרבה המזל, ליזי ודני מצאו אותי‬ ‫כשהיו בדרך לבית של ברט.‬
‫מה קרה, הופ?‬
‫הוציאו עכשיו הוראת פינוי לאזור שלך.‬
‫ליזי ודני עדיין שם.‬
‫מכל בתי המשפט הפדרליים‬ ‫בכל הערים, בכל העולם…‬
‫היי.‬
‫אתה מעיד היום במשפט?‬
‫בדיוק. מה את עושה כאן?‬
‫אותו דבר, למען האמת.‬
‫אבל אנחנו בהפסקה.‬
‫אני חושבת שהישירות שלי הרגיזה את השופט.‬
‫על מה המשפט?‬
‫זה…‬
‫לא ענייני. סליחה.‬ ‫-לא, זה בסדר. אני פשוט…‬
‫לא משנה.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫תמיד טוב לראות אותך.‬
‫טוב, שיהיה בהצלחה.‬ ‫ואל תיקחי שבויים, כי זה התפקיד שלי.‬
‫ברי.‬
‫אפשר לדבר איתך רגע?‬ ‫-כן.‬
‫שרידן, קטן עלייך.‬
‫הייזל!‬
‫אימא שלך מחפשת אותך, מתוקה.‬
‫הזמן אוזל. בוא נתפצל כדי לסרוק את השטח.‬
‫לא, קל מדי ללכת לאיבוד בעשן.‬ ‫-ג'ק, אם לא נתפצל…‬
‫בריידי, אני לא עוזב את היער הזה‬ ‫בלי הילדה הקטנה,‬
‫או בלעדיך.‬
‫בסדר? נערוך חיפוש שיטתי יחד.‬
‫כן.‬
‫כן, בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את נראית קצת חיוורת.‬
‫מתי אכלת בפעם האחרונה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫אכלתי צ'יזבורגר וסמור'ס אתמול בלילה.‬
‫אבל זה היה מזמן.‬ ‫-נכון.‬
‫את צריכה לאכול.‬
‫אווה בחדר ההמתנה?‬
‫לא. המרפאה ריקה כרגע,‬ ‫אז אנחנו יכולות לאכול ארוחת צהריים בשקט.‬
‫היא גם לא התקשרה?‬
‫לא, אבל יש שיבושים בקליטה.‬
‫אני בכלל לא בטוחה אם הטלפון שלי פועל.‬
‫היא הייתה אמורה להגיע לפני חצי שעה.‬
‫עברה יותר משעה, אז אלך לבדוק מה שלומה.‬
‫דוק וקמרון יסתדרו בלעדיי.‬
‫לפחות קחי איתך פרוסות הודו.‬ ‫תעטפי אותן סביב הגבינה.‬
‫תודה.‬
‫את רוצה שאבוא איתך?‬
‫לא, אני מסתדרת.‬
‫חוץ מזה, מישהו צריך להשגיח על הבנים, נכון?‬
‫זו האמת.‬
‫אם נשאיר אותם לבד, הם ישרפו את המקום.‬
‫בסדר. זה היה מוקדם מדי, נכון?‬
‫זה היה…‬
‫תעמידי פנים שלא אמרתי את זה, ותחזרי בשלום.‬
‫בסדר.‬
‫הייזל!‬
‫נהיה כאן מסוכן.‬
‫ג'ק!‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫הייזל!‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫הייזל!‬
‫בסדר, תודה.‬
‫עדיין אין חדשות?‬ ‫-לא.‬
‫לידי?‬
‫איך הגעת לכאן כל כך מהר?‬ ‫רק עכשיו הוצאנו הוראת פינוי.‬
‫פעלתי לפי תוכנית ההיערכות המקורית.‬
‫מיוזמתי.‬
‫הופ.‬
‫טוב, בסדר. שלחתי את ליזי ודני לשם…‬
‫אחרי שאמרתי לך שאטפל בזה?‬
‫פעלת מאחורי הגב שלי וסיכנת אנשים?‬
‫טוב, ללא עזרתם עדיין הייתי שם.‬
‫כן, אבל עכשיו הם שם.‬
‫ובדיוק שמעתי שהאנטנות הסלולריות מושבתות.‬
‫אז אם הם לא מקשיבים לרדיו באוטו,‬
‫אין להם מושג שהם בסכנה.‬
‫אני לא בטוחה שליזי ודני‬ ‫יודעים בכלל שיש רדיו באוטו.‬
‫אולי תשלח מישהו לחלץ אותם?‬ ‫-אי אפשר לעשות את זה עכשיו.‬
‫השרפה מוגדרת ברמה ארבע/חמש.‬
‫ברמת חומרה כזאת מפנים אפילו את הכבאים.‬
‫עכשיו אפשר רק להתפלל שהם יחזרו בשלום.‬
‫ניק, אני מצטערת.‬ ‫-הופ, זו הייתה טעות גדולה.‬
‫טעות שמוכיחה שאת לא כשירה להיות ראשת העיר.‬
‫אתה מאמין?‬
‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫דני, תעצור!‬
‫מה נעשה עכשיו?‬ ‫-נסתובב.‬
‫מה לגבי ברט?‬
‫נקווה שהוא כבר עזב,‬ ‫כי אף אחד לא יכול לעבור את האש הזאת.‬
‫אני מבקש שתתעלמו‬ ‫מהניסיונות הקודמים של ההגנה‬
‫להטיל ספק‬ ‫במניעים של גברת שרידן להעיד כאן היום.‬
‫את רשאית להמשיך.‬
‫אבל מספיק עם התיאטרליות.‬ ‫אני מזהיר את שתיכן.‬
‫תודה, כבודו.‬
‫אני אנסח מחדש.‬
‫גברת שרידן,‬
‫האם החברה הטובה שלך,‬ ‫שהיא ממש במקרה גם עוזרת התובע המחוזית,‬
‫אמרה לך שיש לה תיק חלש נגד הלקוח שלי‬
‫ושהיא זקוקה לעוד נשים שיעידו‬ ‫כדי לחזק את התיק שלה?‬
‫היא אמרה לי שהעדות שלי יכולה להשפיע,‬
‫אבל רק אחרי שאמרתי לה‬ ‫שאני מתכננת להגיש תלונה מיוזמתי.‬
‫כדי להתנקם בדון.‬
‫בהחלט לא.‬
‫זרקו אותי הרבה פעמים בחיים.‬
‫מעולם האשמתי אף אחד באונס כדי לנקום בו.‬
‫אז למה לא דיווחת על זה לפני ארבעה חודשים?‬
‫למה חיכית עד שהחברה שלך‬ ‫החליטה להעמיד אותו לדין?‬
‫בכנות,‬
‫כי פחדתי לעשות את זה.‬
‫כמו שכבר אמרנו, אני עורכת דין.‬
‫אני יודעת מה קורה בתיקים כאלה.‬
‫עורכות דין כמוך מנסות‬ ‫להשמיץ נשים כמוני על דוכן העדים,‬
‫כדי שהמושבעים לא יאמינו לשום מילה שלי.‬
‫עכשיו את מנסה להטיל ספק במניעים שלי.‬
‫אני חושבת שאת אומרת שלא הגשת תלונה קודם‬ ‫כי ידעת שהסיפור שלך‬
‫לעולם לא יתקבל בבית המשפט.‬
‫אין שאלות נוספות.‬
‫התביעה מבקשת חקירה חוזרת.‬
‫הנחתי שתבקשי זאת. את רשאית להמשיך.‬
‫זה מה שאמרת?‬
‫שפחדת להגיש תלונה‬ ‫כי חששת שהסיפור שלך לא יתקבל בבית המשפט?‬
‫לא.‬
‫לא. ניסיתי להגיד שלא הגשתי תלונה‬
‫כי לא רציתי לשבת פה ולספוג עלבונות‬
‫מסנגורית שרוצה להיות הגיבורה של הלקוח שלה.‬
‫אני מכירה את זה.‬
‫הייתי בתפקיד הגיבורה בעבר.‬
‫אבל עכשיו…‬
‫אני יודעת שגיבורים אמיתיים‬ ‫הם לא עורכי דין עם משכורת יפה ובגדים יפים‬
‫שמציגים טענות יפות ממקום מבטחם בבית המשפט.‬
‫גיבורים אמיתיים…‬
‫הם אלה שמעזים לעשות את הדבר הנכון.‬
‫שלא נרתעים לנוכח דברים‬ ‫שרוב האנשים בורחים מהם.‬
‫הנה היא.‬
‫הייזל.‬
‫צאי אלינו.‬ ‫-שימי את זה על הפה שלך.‬
‫הנה.‬
‫אימא שלך מחפשת אותך. נלך אליה, בסדר?‬
‫את בסדר.‬
‫הם אלה שמתגברים על הפחדים שלהם.‬
‫שמתמודדים עם הלא נודע.‬
‫הדופק שלו עולה. צריך לתת לו נוזלים.‬
‫בטיפול.‬
‫אלה שממשיכים להאמין…‬
‫גם כשכל הסיכויים נגדם.‬
‫ואני מקווה שאם אי פעם תהיו במצב שלי,‬
‫גם אתן תצליחו להמשיך להאמין.‬
‫כי סטטיסטית, במדינה שבה‬ ‫אחת מכל שש נשים עוברת תקיפה מינית,‬
‫במדינה שבה מספר הנשים‬ ‫שנרצחו על ידי בן זוגן במאה הזאת‬
‫גבוה יותר ממספר ההרוגים במלחמות…‬
‫ייתכן שתהיו במצבי יום אחד.‬
‫אין שאלות נוספות, כבודו.‬
‫אין לך משהו טוב יותר לעשות?‬
‫רציתי להישאר פה ולוודא שאת בסדר.‬
‫אני לא בסדר.‬
‫עוד לא, בכל אופן. אבל…‬
‫לראשונה מזה הרבה זמן,‬ ‫אני חושבת שאולי אהיה בסדר בקרוב.‬
‫אם תרצי לדבר אי פעם…‬
‫אני תמיד מוכן להקשיב.‬
‫אני אשמח.‬
‫זאת אימא שלי. סליחה, שנייה אחת.‬
‫היי, אימא.‬
‫מה? מה קורה?‬
‫בסדר. לאט-לאט.‬
‫בסדר, אגיע ברגע שאוכל.‬
‫פרצה שרפה בווירג'ין ריבר.‬
‫מצאנו אותה.‬ ‫-את בסדר?‬
‫היא בסדר.‬
‫עץ התפוצץ, והיא נבהלה והתחבאה.‬ ‫-זה היה כל כך רועש, אימא.‬
‫אני יודעת, מתוקה. את בטוחה עכשיו.‬ ‫-קדימה.‬
‫בסדר. אני מחזיק אותה.‬
‫אחת, שתיים, ו… הנה.‬
‫אני אסע אחריכם העירה.‬
‫תודה שעזרת לי היום.‬
‫תודה שעזרת לי בעיראק.‬
‫- מל: נסעתי לבדוק מה שלום אווה,‬ ‫רציתי שתדע, אני אוהבת אותך. -‬
‫בריידי, אני חייב ללכת!‬ ‫מל עלולה להיות בצרות.‬
‫לך! ניפגש בבר.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה אנחנו מפספסים כאן?‬
‫הוא בדום לב.‬
‫אני אתחיל בעיסוי חזה.‬
‫אלוהים, מה נעשה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫אלוהים.‬
‫אווה!‬
‫קלואי.‬
‫אלוהים.‬