Hei.
-Hei. -Hei.
Jeg trodde jeg skulle komme tilbake før du våknet. Gjør du dette når jeg er borte?
-For jeg liker det. -Det er mellom meg og skogens skapninger.
Ja. Vel, på vegne av meg selv og alt dyrelivet, er vi fans.
Takk.
Fra ekornene.
-Den er fra meg. -Takk.
Men jeg er glad du føler deg bedre.
Samme her.
Og litt av en frokost du har her.
Ja. Det var mer mat. Mye mer, men jeg spiste det.
Så alt det er til deg. Forsyn deg.
Jeg må dra.
Jeg skal møte Doc for å fiske.
Du skal hva?
Fiske.
-Fiske? -Hva?
Da jeg forlot klinikken, foreslo jeg det, og Doc aksepterte tilbudet.
Etter at jeg har vasket fiskelukten av,
skal jeg på en sen lunsj med syforeningsdamene,
og så jentekveld med Brie.
-Flott at alle er der for deg. -Ja.
Jeg må visst dele stjernen min.
-Har du ikke en travel dag? -Jo, lastedag. Men ikke så travel.
Jeg kan fortsatt avtale oppfølging med dr. Lorton.
Se når vi kan prøve igjen.
Å, ja.
-Kan vi snakke om det senere? -Ja visst.
Takk for blomster og latte.
-Bare hyggelig. -Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også. Lykke til med fiskingen.
Takk.
Vi må snakke om forleden dag.
God idé.
Jeg sverger,
Sacramento var en tilfeldighet.
Jeg ante ikke at Brie skulle være der.
Vi støtte på hverandre på tinghuset.
Jeg prøvde bare å være støttende.
Hvorfor sa du det ikke?
Jeg visste at du trolig ville overreagere, noe du gjorde.
Hvis du virkelig vil ha henne tilbake, må vi ta Melissa.
-Har du avlyttingsutstyr til meg? -Ja.
Bruk det i dag. Hele dagen. Om det går bra får du Melissa til å innrømme
at hun hvitvasker narkotikapenger via glampingplassen,
pluss alle detaljer om narkotikasteder, forsendelser.
Skal hun si alt dette med Jack til stede?
-Få henne alene, få henne til å snakke. -Greit.
Men jeg sier at hvis hun ikke innrømmer det snart,
vil jeg ikke fortsette å lyve til Jack og Brie.
Så fokuser på målet vårt.
God morgen.
Du er her tidlig. Du ser elegant ut også.
Sjefstweed.
Jeg er stabssjef. Jeg ville gjøre et godt inntrykk.
Du har lyktes.
Ikke bli vant til det. En første dag- greie. Jeg har bare ett slikt antrekk.
Klær skaper ikke kvinnen.
Jeg lagde en prioritetsliste for dagen.
Like lang som Bibelen. Det nye testamentet, men likevel.
Det er mye å ordne. Men heldigvis for deg
er stabssjefen full av koffein og klar for arbeid.
Det første oppdraget er nok å finne en løsning
for de fordrevne som bor i skolegymsalen.
Det kan ta flere måneder før de finner fast bolig.
Første oppdrag er å skifte fra pyjamasen.
Å løse boligkrisen er nummer to.
En god idé. God morgen, Denny.
-God morgen. -Hva skal du i dag?
Jeg fikk et jobbintervju på Berts verksted.
-Lykke til. -Takk.
God morgen.
Jeg følger deg ut mens Hope skifter.
Hva?
Hva kan jeg si?
Min mektige politikerkjæreste er sexy.
Mektig politiker? La oss ikke ta helt av.
Tuller du? Stabssjef til ordføreren er episk.
Forfremmelsen er en stor greie.
HOPE + LIZ MENER ALVOR
Connie lagde den til meg.
Å, kjempesøtt.
Men vi trenger ikke å drive valgkamp.
Men når dere gjør det, har dere noen valggreier og en kjæreste som vil agitere.
-Jeg setter pris på støtten. -Ingen årsak.
Så Berts verksted. Det kan bli interessant.
Tilfeldig, men han er den eneste som kalte meg inn.
Og det vil være bra å lære å reparere en bil, skifte dekk,
eller lære om ulike skiftenøkler. Jeg sjekket det, det er 40.
Det er godt å vite.
Lykke til med intervjuet.
Takk.
"Hope og Liz mener alvor."
Sees senere.
Dette er mye mer avslappende enn jeg forventet.
Vel, å fiske er fint, men
jeg liker meg her fordi jeg tenker best her.
Iblant snakker jeg med fiskene.
Sier du det?
Snakker de tilbake til deg?
De er gode lyttere.
Ikke noe press.
Ingen forventninger på denne båten.
Vel, jeg har unngått stillheten i dag.
Bare hørt på musikk og overdøvet tankene mine.
Ja.
Men de kommer alltid snikende tilbake, ikke sant?
-Ja. -Vær snill med deg selv.
Du bearbeider mye emosjonelt og fysisk, og…
-Det tar tid å helbrede et knust hjerte. -Jeg pleide å si det til mødre hele tiden.
-Det er annerledes når du er pasienten. -Det kan jeg kjenne meg igjen i.
Jeg er i samme båt.
Jeg ser hva du gjorde der.
Ja, men i vår bransje er det av og til vanskelig å leve som du lærer.
Hvordan har det gått med Cameron på klinikken?
Jeg tilbyr ham et partnerskap i praksisen.
Det må ha vært en vanskelig avgjørelse.
Ja. Jeg slutter ikke med en gang.
Med synet mitt trenger jeg at han har en større rolle.
Jeg skulle gjerne hatt deg der.
Jobben har alltid vært helbredende for meg.
Jeg vil gjerne det.
Det var enkelt.
Å forlate klinikken var ikke det.
Jeg tror Hope hadde rett.
Sykepleie har aldri vært kun en jobb for meg.
Det er et kall.
-Når skal jeg begynne? -Når du er klar.
Ok.
Å, vent, er det… Gjorde jeg det?
-Fikk jeg… -Dra opp.
-Greit. -Jepp. Bra.
-Jeg tror du fikk den første fisken. -Fikk jeg en fisk?
Jeg finner ikke støvlene mine.
Hazel, vi har ikke tid. Vi må dra. Hør her…
Men støvlene mine.
-Jeg skal se i veskene. -Lark?
Herregud. Brady.
-Hei. -Hei.
-Hva gjør du her? -Jeg visste ikke at noen var…
Beklager. Dette er så flaut.
Vi drar. Bare glem at vi var her.
-Hei, Brady. -Hei.
-Hazel, kan du pakke lekene dine? -Ok.
Hei.
Hva skjer?
Vi bodde på barneskolen med de andre evakuerte.
Hazel fikk ikke sove og begynte å bli sprø.
Jeg la merke til de tomme campingvognene.
Jeg tenkte vi skulle sove her en natt, dra tidlig,
men jeg hørte ikke vekkerklokken.
-Ikke ring politiet. Beklager. -Det går bra.
Alvorlig talt. Du var bare en god mor.
Jeg hadde latt deg bli. Men jeg bestemmer ikke.
Du vil ikke bli her. De begynner å bygge her.
Hei, hva skjer?
God morgen.
Hei.
Jeg husker deg.
Ja, jeg husker deg.
-Basil, ikke sant? -Nei, Hazel.
Å, Hazel.
-Ikke oregano? Nei? -Nei.
-Persille?
Hva skjer?
-Vet du hva? Vi… -Brady skal beskytte verdigheten min.
Men jeg vil ikke lyve.
Vi okkuperte vognen.
Beklager. Vi hadde ingen steder å dra.
Men vi drar nå.
Hazel?
Vent.
Hvor skal dere dra?
Dere kan
bli her til dere finner et nytt bosted.
Her?
Ja, jeg har et sted til dere kommer på fote igjen. Det er opplagt.
Herregud. Takk.
Det er greit.
Jeg sier det til Hazel.
Greit.
La oss jobbe.
Ja. Hei, hør her, jeg vet ikke om det er så lurt at de bor her.
Hvorfor ikke?
Det er en byggeplass. Det kan være farlig.
Er du redd for at den lille skal kjøre en gaffeltruck?
-Nei, bare at… -Kom igjen. Hun har en seksåring.
Jeg lar dem ikke bo på gata.
Ja, du har rett.
Greit. Jeg skal snakke med Melissa.
Kan du skaffe dem det de trenger?
Ja, skal bli.
-God morgen. -Dette er en bra dag.
Ja visst. Tenk at vi endelig gjør dette.
Dette virker som mye pomp og prakt for brød og egg.
Rolig nå, ikke vær negativ. Mine beryktede panettone-arme riddere.
Ok.
-Jeg tar det tilbake. -Ikke sant?
Dette er verdt pompen.
-Hva med prakten? -Det er deilig.
Hei, jeg vet at du sa at det var ferdig med Jay,
men jeg føler at han ikke er ferdig med deg.
Hvorfor ikke?
Han sa det mer eller mindre.
Som jeg sa, ikke tenk på Jay.
Tenk heller på det jeg har planlagt for oss i dag.
Jeg trodde du sa at vi skulle slappe av.
Ja.
Du kjenner meg egentlig ikke?
Nei, jeg foretrekker spenning fremfor avslapning.
Ok. Vel, la oss gjøre det.
Ikke før jeg er ferdig med hver bit av den fancy toasten.
Vi er så glade for at du er tilbake, Mel.
Jeg også.
-Hva jobber du med i dag? -Jeg vil fullføre babykjolen.
Å, er den ikke fin?
Den lille fugleapplikasjonen. Det er en fin detalj.
Takk.
Den minner meg om moren min.
Hun kalte meg den lille fuglen sin.
Så jeg tenkte at en liten fugl kanskje trenger en kjole etter brannen.
Det er veldig snilt av deg.
Fortsett å fly, kjære.
Skal dere oppdatere meg om sladderen?
Nei, vi sladrer ikke.
Vi utveksler bare provoserende, lokale nyheter.
Visste dere for eksempel at Muriel bor med Cameron?
-Det er nytt for meg. -Ikke få det til å høres så skittent ut.
Jeg bor på gjesterommet hans mens huset repareres.
Jeg deler rom med treningssykkelen hans.
Bekvemmelighetene hos meg var visst ikke like fristende.
Kan du slutte?
Det er ikke noe mellom meg og…
Cameron.
-Hei. -Hei, damer.
-Hei. -Mel, kan jeg låne deg et øyeblikk?
Ja visst.
Hva skjer?
Jeg hørte at du takket ja til Docs tilbud om å komme tilbake.
Ja, det gjorde jeg.
Flott. Det hadde ikke gått uten deg.
Som du beviste ved å være der selv da du var borte.
Så…
-Det er fint å gjøre det offisielt. -Ja.
Jeg utdyper kanskje for mye,
men jeg vil at du skal vite at jeg har sett hvor feil jeg tok angående Jack.
Beklager at jeg dømte ham.
Takk. Jeg setter pris på at du sier det.
-Vi sees vel på kontoret. -Ja. Vi sees på kontoret.
Jeg skal innom Swintons marked og kjøpe biff til middag. Hva sier du?
Jeg kjøper en god Merlot.
-Perfekt. Ha det, damer. -Ha det.
Det er fullmåne i kveld.
Den skal være fantastisk.
Du vet hva de sier om fullmåne, Muriel?
Nei, hva sier de om fullmåne, Connie?
Det skjer ville ting.
Veldig ville.
Herregud.
Jeg har alltid trodd at veien til et mannskaps hjerte går gjennom magen.
-Brady har samlet et solid mannskap. -Og se på denne utsikten.
Om noen måneder kommer storbyreisende til å flykte hit.
Vel, apropos det,
siden det vil ta en stund før vi åpner offisielt,
håpet jeg at vi kunne la noen fordrevne evakuerte bo her.
De sover i gymsalen, bilene sine.
Jeg synes at det er en god idé.
-Jeg sier til Hope at vi hjelper henne. -Og Jack?
Nick fortalte meg om tapet ditt. Det var leit å høre.
Jeg vil at du skal vite at du ikke har noe å bekymre deg for her.
Takk. Jeg er glad for å ha distraksjonen nå,
så når jeg har snakket med Hope, skal jeg jobbe med kvitteringene, fakturaene.
Jeg har allerede bedt Brady om å ta seg av det.
Jeg tenkte at du ville tilbringe så mye tid med Mel som mulig.
Du trenger ikke unngå å gi meg arbeid. Jeg har gjort barens regnskap i årevis.
Jeg vet at du klarer det.
Jeg føler bare at vi er familie nå.
Og i familien min passer vi på hverandre.
Jeg setter pris på det.
Er du klar?
La oss begynne.
Kom igjen!
Her kommer jeg!
Ja!
Du må fortsette, Preach.
-Forsiktig i svingen! -Det går bra!
Preacher er gæren.
Ja.
Hvordan fikk du det navnet?
Moren min ga meg kallenavnet da jeg var liten.
Hun sa at jeg snakket lite, men når jeg gjorde det,
lyttet folk.
-En gutt og menigheten hans. -Ja, noe sånt.
Det begynte som en spøk, men som med alle gode kallenavn
ble det værende.
Jeg vet ikke. Det virker mer naturlig enn fornavnet mitt.
Hva er fornavnet ditt?
Engelbert.
Det er et veldig unikt navn.
Ja, det er sterkt.
Jeg tuller bare.
Det er John.
Ok. Han er en spøkefugl nå.
Ja, jeg har en million av dem.
Hvordan var du som barn?
Vill.
Ja, jeg kommer fra en familie av våghalser.
Mest brannfolk.
-Foreldrene dine må være stolte av deg. -For øyeblikket kan det diskuteres.
Faren min er sint på meg på grunn av Jay.
Han er gammeldags, er ikke for skilsmisse.
Au da.
Jeg holder stand, og pappa takler det. Det kan Jay også.
Hei, Mel.
Hei.
Jeg vet at du ikke lager mat. Jeg ser de avslørende jalapeñosene.
Hope lovet å ikke gi meg flere gryteretter.
Hun lovet å lage en til meg om jeg ga deg denne.
Og du må innrømme at hennes sørvestgryte er utrolig.
Greit. Gi meg den.
Hvordan går det?
Du vet, jeg holder ut.
Jeg kan henge senere hvis du trenger hjelp med gryteretten.
Takk.
Faktisk inviterte Jacks søster, Brie, meg på noen glass. Du burde komme.
-Det er greit for henne? -Hun vil elske deg.
Hva faen? Dette er ikke barneidrett, sir.
Jack sa at du ble kastet ut av en Dodgers-kamp. Nå forstår jeg hvorfor.
Vel, Jack overdriver. Jeg ble bedt om å dra veldig bestemt.
Og jeg startet ikke ropingen.
Han sa også at det du sa fikk kasteren til å rødme.
Det var steroidene.
Og han fortjente å høre alt sammen, for han prøvde ikke, akkurat som ham.
Jeg vil ikke få frem din dårlige side.
Det tviler jeg på at du kan.
Takk for i dag.
Og kyllingvingene.
Ja. Det var det minste jeg kunne gjøre. Du har støttet meg i det siste.
Noe som fører meg til neste spørsmål.
Jeg håpet du kanskje kunne gjøre det en gang til.
-Grensen er skyss til flyplassen. -Nei. Firmaet mitt har et softballag.
Vi har kamp i morgen,
og shortstopen brakk beinet på utdrikningslag.
-Jeg håpet du kunne være reserve? -Du trenger en vikar.
Hvem kan si nei til det ansiktet?
-Ja, jeg gjør det. -Ja?
-Ja! -Ja. Klar for en runde til?
-Ja. Hvis du skal reise deg. Takk. -Greit.
BRADY: BEKLAGER FORLEDEN DAG. HÅPER DU KAN TILGI MEG.
-Så alle vognene har strøm nå? -Ja.
-Jack. -Bra timing.
-Vil dere ta med familiene til vognene? -Skal bli.
Riddere i skinnende rustninger.
Takk, gutter.
Ingen årsak.
Det er fint gjort av deg, Jack.
Det kunne ha vært meg.
Og takk for at du ordner alle fakturaene og innkjøpsordrene også.
Hva mener du?
Melissa sa du skulle organisere kvitteringene for materialene,
arbeidskostnadene.
Ja, selvfølgelig. Jeg sov dårlig i natt,
jeg tenker ikke klart, men jeg fikser det. Regnskapet er bra.
-Jeg kan se gjennom arbeidet ditt… -Jack?
De spør om klimaanlegget. Kan du vise oss?
Ok. Ja, jeg kommer.
-Takk. -Ja.
Jeg fikser det. Jeg skal hjelpe neste familie.
Hei, folkens, kom igjen. Gå ned til venstre.
I dag var fantastisk.
Du liker å få meg ut av komfortsonen.
Ja. Mye bedre enn en dag med avslapning, ikke sant?
Vel, nå er det min tur til å få deg litt ut av din.
Jeg vil vite hva som skjedde med deg og Jay.
Å bli dyp og seriøs er…
Det er litt nytt terreng.
Vi kan ta det rolig.
Vel…
Jeg traff Jay under opplæringen.
Og som du kan forestille deg, er det et intenst miljø. Spesielt som kvinne.
Jeg var den eneste, og gutta var plaget av mitt nærvær, bortsett fra Jay.
Han var imøtekommende, arrogant, men søt.
Jeg forvekslet arrogansen med selvtillit.
Først etter at vi var gift innså jeg at han skjulte usikkerhet.
Så hvor lenge inn i ekteskapet før ting…
Det syvende året.
Ting ble verre da vi begge søkte forfremmelse som teamleder.
Jay ble konkurranseinnstilt. Nedvurderte meg foran teamet,
og siden han er mann, og jeg ikke er det,
trodde de på ham da han sa at hun var for skjør for jobben.
Og Jay fikk forfremmelsen.
Ja, så ba han meg slutte som brannkonstabel.
Være hjemme, så vi kunne stifte familie.
Jeg forsto ikke hvorfor jeg måtte slutte.
Leit å høre.
Jay ville at jeg skulle gi opp drømmene mine.
Jeg nektet.
-Han ba om skilsmisse. -Hvordan kan du jobbe med ham?
Etter alt det?
Som marinesoldat vet du hvordan det er å ikke komme overens med partneren din.
Ja, du legger personlige problemer til side for fellesskapets beste.
-Ja. -Men du kan bare gjøre det en stund.
Du fortjener å få det du vil ha.
Mennene i livet mitt får meg til å føle at jeg bare bør snakke om jeg står bak dem.
Du kan stå hvor du vil med meg.
Bare hold hånden min mens du gjør det.
Så hvor mye tid har jeg igjen med deg?
Jeg venter fortsatt på å høre det.
Vi kan få dette til å fungere hvis vi vil.
BEKLAGER FORLEDEN DAG. HÅPER DU KAN TILGI MEG.
Hei.
Jeg skulle til å dra. Jeg ville se om dere trenger noe mer.
Jeg tror du har gjort nok for én dag. Hazel sover.
Greit. Ha en fin kveld.
Hei, Brady?
Har du tid til en øl? Det er det minste jeg kan gjøre etter alt du har gjort.
Ja.
Ja, klart det.
Jeg skal ikke noe sted.
Det hadde vært utrolig.
Har du holdt en lidenskapelig tale som i Et spørsmål om ære?
Ja. De fleste sakene mine ender
med Oscar-verdige monologer om sannhet og ære.
-Virkelig? -Nei.
De fleste sakene mine går ikke til retten. De ender med teit megling.
Jeg sa at dere ville finne tonen.
Ja, det gjorde vi.
Jeg er glad dere er her. Jeg trengte litt jentetid.
Samme her.
-Det er slutt med Brady. -Hva? Offisielt?
Ja.
Leit å høre, vennen.
Menn.
Det er veldig lett for deg å si.
Nei, jeg er glad jeg ikke er den eneste triste her.
Å, nei, hva er galt?
Jeg er bare lei meg for alt som skjedde under brannen.
Ava, det var helt utenfor din kontroll.
Det er ikke helt sant. Under brannen hadde jeg en endometrioseepisode.
Smerten ble så ille at jeg falt og slo hodet.
Det høres ikke ut som det er din feil.
Kanskje om jeg hadde funnet
en behandlingsplan, hadde jeg ikke satt søsteren min i fare.
Det var ingen garanti for at en behandlingsplan ville vært smertefri.
Ok? Å tenke sånn vil ikke hjelpe deg.
Du har rett.
-Chloe er trygg. Det er det viktige. -Ja.
Jeg må bare slippe det.
-Ja! -Ja!
Ja.
Heldigvis er det fullmåne i kveld. Perfekt for å gi slipp på det som ikke gagner meg.
-Du har et ildsted? -Ja.
Vi trenger en krystall, en notisblokk og en penn.
-Har du en krystall? -Nei.
Ok.
Lov at vi ikke skal ule mot månen.
Hun er fra Portland. Hva kan jeg si?
-Hei. -Hei.
Hvordan gikk intervjuet?
Bert stilte meg mange spørsmål jeg ikke visste svarene på,
kona hans ga meg denne smuldrepaien. Så…
Så ikke så bra.
Det var hyggelig av Shirley. Synd at du ikke fikk jobben.
Det går bra. Bert sa jeg kan være lærling. Kult å kunne restaurere en klassisk bil.
Ja. Så du leter etter en jobb.
Betyr det at du planlegger å bli her i Virgin River?
Ja, du vet at jeg ville reise, men med Lizzies nye jobb
må vi bare sette det på vent.
Du får ikke noe press fra meg.
Å ha deg her gjør meg utrolig glad.
Samme her.
Og jeg vil ikke presse deg…
Men bestemor Rose ringte i morges. Hun lurte på om hun kunne komme på besøk.
Hun vil virkelig møte Lizzie. Se livet mitt her. Treffe deg.
Jeg tror skogbrannene skremte henne også.
Så hun foreslo i morgen, men bare hvis det er greit for deg.
Jeg vet at dere ikke har snakket om det som skjedde med faren min.
Nei, det har vi ikke.
Men kanskje det er på tide at vi gjør det.
Kan du la meg diskutere det med Hope?
-Virkelig? -Ja.
Ok. Takk. Jeg…
Jeg vet at det er en komplisert situasjon. Det betyr mye at du vurderer det.
Jeg legger den i kjøleskapet.
Så hvem utløste brannalarmen?
Min venn Elias. Han var sint fordi jeg fikk hovedrollen i Little Shop.
Vent. Du spilte Seymour?
Nei, planten.
Så alarmen utløses, jeg går ut av det enorme fluefangerkostymet.
Der står jeg på scenen i min hvite underbukse
foran et auditorium fullt av folk.
-Hvorfor? -Fordi kostymet var så varmt.
Hva gjorde du?
Da evakuerte de skolen, og jeg sto utenfor i undertøyet,
og jeg bukket til alle som lo eller pekte.
Ok, allerede da hadde du gode manerer.
Noen ganger kommer jeg til kort, som Doc.
Og hele situasjonen med Mel.
Jeg hadde nettopp kommet til byen og gjort det slutt med eks-forloveden min,
og så møter jeg Mel, og hun er alt Michelle ikke er.
Så jeg trodde jeg ville være sammen med henne,
men det handlet ikke om Mel.
Vi hadde aldri en sånn kjemi.
Så hva ser du etter for tiden?
Ekte kjemi er vanskelig å finne.
Ja, og den kan komme overraskende.
-Den kan slå deg ut. -Når du minst venter det.
Jeg beklager, men jeg…
Jeg kan ikke gjøre dette.
Jeg trodde du…
Nei, jeg vil gjøre dette,
men jeg lovet Doc at jeg skulle bli mer profesjonell og…
Vel, vi…
-Vi jobber sammen. -Nettopp.
Jeg forstår.
Jeg gjør det.
Men det ville vært så trist om
vårt første kyss ble vårt siste.
God natt, dr. Hayek.
Middagen er klar.
-Hei, kjekken. -Hei.
Se på dette.
Du er så søt.
Jeg kan være det.
Hvordan gikk det i dag?
Utrolig.
Jeg visste at folk i Virgin River ville støtte hverandre.
Det holder meg i gang.
Ja.
-Hvordan var dagen din? -Denny sa at Rose vil komme på besøk.
Sier du det?
-Når? -I morgen.
Og jeg vurderer det. Hvis det er greit for deg, så klart.
Mener du det, Vernon? Hva skal dere snakke om?
Hvorfor hun holdt sønnen din unna deg i 50 år?
-Hvorfor hun forfalsket sin egen død? -Jeg vet det.
Men Denny er en del av livene våre nå,
og jeg må konfrontere dette før eller senere.
Da får jeg visst endelig møte Rose Miller i morgen.
-Selvsagt. -Ikke sant?
Det er vakkert her.
Ja.
Tusen takk for at du hjalp meg med å installere meg.
Ikke takk meg ennå.
Det spøker nok i innsjøen.
Vent.
-Seriøst? -Jeg bare tuller med deg.
Med alt som har skjedd,
høres spøkelser litt gøy ut.
Du gjør alt du kan for datteren din.
Jeg skulle ønske mamma var sånn.
Hun stakk da jeg var på Hazels alder.
Faren min var ikke den beste heller.
Han var en slem mann.
Spesielt mot moren min.
Ja.
Var han slem mot deg også?
Ja.
Da jeg var 15
orket jeg ikke mer.
Jeg måtte gjøre noe, så jeg stakk ham i beinet med jaktkniven hans.
Det er siste gang han la en hånd på meg og moren min.
Herregud.
Leit å høre.
Etter at Hazel ble født, dro jeg.
Hun kan ikke tro at menn skal være sånn.
Alle kan ikke være som deg.
Jeg bør gå.
Det er sent, og jeg bør nok sove.
Takk for ølen og selskapet.
God natt, Brady.
Ja.
God natt, Lark.
For fullmåner og å slippe taket.
-Slippe taket. -Slippe taket.
Hva skriver vi på disse blokkene?
Vi skal skrive ned alt som plager oss og så la det brenne.
Så skal vi la månen helbrede oss og føre god energi inn i livene våre.
-Ok. -Ok.
Ok. Nå…
Adjø, skyldfølelse.
Å miste gården var ikke min feil.
Adjø, Brady.
Jeg skulle ønske ting kunne vært annerledes.
Jeg trodde vi kanskje kunne helbrede hverandre.
-Din tur. -Min tur.
Ok.
Jeg vil gi slipp på…
…frykten min.
Min frykt for…
å prøve igjen og oppleve et nytt tap.
Beklager, jeg…
Det er bare en papirbit, og jeg burde være…
Jeg kan bare ikke gjøre det.
Beklager. Jeg mente aldri at dette skulle få deg til å føle deg verre.
Nei, det går bra. Jeg trodde at jeg hadde gått videre. Det er bare…
Jeg er helt utafor.
Du trenger ikke unnskylde deg. Hvis vi ikke takler deg på ditt verste…
-Fortjener vi deg ikke på ditt beste. -Ja.
Takk.
Jeg tror at…
…det som alltid fikk meg gjennom sorgen før var at…
…jeg hadde håp om at neste gang ville bli annerledes.
Men dette skulle være neste gang for meg.
Og det er det ikke.
Og jeg tror ikke at jeg kan tro på det lenger.
Kan du gå av sykkelen min?
Du er her sent.
Du jobber på natten.
Jeg sørger for at folk blir tatt vare på og at alt er låst.
Melissa setter pris på hvor bra du ledet ting i dag.
Jeg også.
Vel, bra.
Takk.
Når det er sagt, vil Jack se regnskapet.
Sørg for at alt han ser tilfredsstiller nysgjerrigheten hans.
Jeg kan ikke fikse regnskapet for ham uten å vite hva som skjer.
Vil du fortelle det?
Løft opp skjorta.
Hva?
Skjorta di.
-Hvorfor? -Du vet hvorfor.
Tror du at jeg har avlyttingsutstyr på?
Det er det jeg tror.
Hvis dette skal fungere, må dere stole på meg.
Fornøyd?
Hei.
Bra dag? Fikk familiene installert seg?
Ja, det gjorde de.
Det føltes godt å hjelpe.
Ja.
Jeg kjenner følelsen.
Jeg skal tilbake til klinikken.
Selvfølgelig.
Skatt, det er topp.
Jeg skjønner hvorfor du sluttet, men…
Men når vi venter barn, finner du en måte å involvere deg på så lenge du vil.
Jack, jeg…
Jeg tror jeg er ferdig.
-Med hva? -Jeg kan ikke prøve igjen.
-Men jeg trodde… -Jeg vet det. Beklager. Det er bare…
Dette har vært…
Det har vært en følelsesmessig berg-og-dalbane, og jeg…
Jeg er så sliten.
Så sliten av å leve på håp og få hjertet mitt revet ut
igjen og igjen. Og jeg…
Jeg klarer det ikke.
Jeg er ferdig.
Tekst: Knut Normann