‎Bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Credeam că te mai prind dormind.
‎Asta faci când nu sunt aici? Că-mi place.
‎E secretul meu și al vietăților pădurii.
‎În numele meu ‎și al tuturor animalelor sălbatice,
‎suntem fanii tăi.
‎- Mulțumesc. ‎- De la veverițe.
‎- De la mine. ‎- Mulțumesc.
‎Serios acum, mă bucur ‎că te simți mai bine.
‎Și eu.
‎Ai pregătit un ospăț pe cinste.
‎Era mult mai multă mâncare, ‎dar am mâncat-o.
‎Asta e pentru tine. Servește-te!
‎Trebuie să plec.
‎- Mă duc cu Doc la pescuit. ‎- Unde te duci?
‎La pescuit.
‎- La pescuit? ‎- Ce e?
‎M-am oferit când am plecat de la clinică, ‎iar Doc a acceptat.
‎După ce mă spăl ‎și scap de mirosul de pește,
‎iau masa cu doamnele ‎de la cercul de cusut,
‎iar diseară mă văd cu Brie.
‎- Mă bucur că te sprijină toți. ‎- Da.
‎- Va trebui să-mi împart starul cu ei. ‎- Parcă ai o zi plină, nu?
‎Da. Aducem echipamentul, ‎dar n-o să fiu așa ocupat.
‎Pot ajunge la cabinetul dr. Lorton, ‎să vedem când mai putem încerca.
‎Da.
‎- Poate vorbim despre asta mai târziu. ‎- Da.
‎Mulțumesc pentru flori și cafea.
‎- Cu plăcere. ‎- Te iubesc.
‎Și eu te iubesc.
‎Succes la pescuit!
‎Mulțumesc.
‎- Trebuie să vorbim. ‎- E o idee bună.
‎Jur,
‎ne-am întâlnit întâmplător.
‎Nu știam că Brie o să fie acolo.
‎Am dat peste ea la tribunal.
‎Am vrut doar s-o sprijin.
‎Și atunci de ce nu mi-ai spus?
‎Știam că, dacă-ți spun, ‎probabil o să exagerezi.
‎Asta ai și făcut.
‎Dacă vrei să ai o șansă s-o recâștigi,
‎trebuie s-o eliminăm pe Melissa.
‎- Mi-ai adus un microfon? ‎- Da.
‎O să-l porți azi. Toată ziua.
‎Ideal ar fi s-o faci pe Melissa să spună
‎că spală bani din droguri ‎prin afacerea cu glampingul
‎și să dea detalii despre locații ‎și transporturi.
‎Crezi că va spune așa ceva cu Jack acolo?
‎- Fă-o să vorbească între patru ochi. ‎- Bine.
‎Dar să știi că, dacă nu recunoaște repede,
‎nu-i mai mint pe Jack și Brie.
‎Atunci concentrează-te!
‎'Neața!
‎Ai venit devreme.
‎Elegantă mai ești! Frumos tweed!
‎Sunt șefa de cabinet. ‎Voiam să fac o impresie bună.
‎M-ai impresionat.
‎Nu te obișnui cu asta! ‎E doar pentru prima zi.
‎- E singura ținută de felul ăsta. ‎- Nu haina îl face pe om.
‎Acum… am făcut o listă ‎cu prioritățile zilei.
‎E lungă cât Biblia. ‎Cât Noul Testament, dar totuși.
‎Sunt multe probleme, dar, din fericire, ‎șefa ta de cabinet a băut cafea și e gata.
‎Cred că, întâi de toate, ‎trebuie să găsim o soluție
‎pentru evacuații ‎care stau în sala de sport.
‎Pot trece luni ‎până găsesc o locuință permanentă.
‎Întâi de toate, te îmbraci, ‎ești în pijama.
‎Problema locuințelor e pe locul doi.
‎Bună idee! 'Neața, Denny!
‎- 'Neața, Hope! ‎- Ce faci azi?
‎Am un interviu la service-ul lui Bert.
‎- Succes! ‎- Mulțumesc.
‎Bună dimineața!
‎Te conduc până se îmbracă Hope.
‎- Ce e? ‎- Ce pot să spun?
‎Puternica mea politiciană e foarte sexy.
‎Politiciană puternică?
‎Te rog! Să n-o luăm razna.
‎Glumești? E tare să fii șefă de cabinet.
‎E o promovare importantă.
‎HOPE + LIZ ‎FAC TREABĂ
‎- Mi-a făcut-o Connie aseară. ‎- Ce drăguț!
‎Dar noi nu trebuie să facem campanie.
‎Când va trebui, ai un slogan și un iubit ‎gata să strângă voturi pentru tine.
‎- Îți mulțumesc pentru sprijin. ‎- Cu plăcere.
‎Service-ul lui Bert… Poate fi interesant.
‎E aleatoriu, ‎dar e singurul care m-a chemat.
‎E bine să învăț să repar o mașină, ‎să schimb anvelope,
‎să folosesc cheile.
‎Sunt 40 de tipuri de chei.
‎E bine de știut.
‎Succes la interviu!
‎Mulțumesc.
‎„Hope și Liz fac treabă!” Pe curând!
‎Recunosc că e mult mai relaxant ‎decât credeam.
‎E plăcut să prinzi pești,
‎dar mie îmi place aici ‎fiindcă pot să mă gândesc.
‎Uneori, chiar vorbesc cu peștii.
‎Serios?
‎Îți răspund?
‎Știu să asculte.
‎Pe barca asta nu e stres, ‎nu sunt așteptări.
‎Am evitat liniștea azi.
‎Am ascultat muzică ‎și am încercat să-mi înăbuș gândurile.
‎Da.
‎Dar se strecoară din nou, nu-i așa?
‎- Da. ‎- Fii blândă cu tine.
‎Procesezi enorm emoțional și fizic și…
‎O inimă frântă nu se vindecă repede.
‎Le spuneam asta mamelor mereu.
‎- E altfel când tu ești pacientul. ‎- Știu cum e.
‎Sunt în aceeași barcă.
‎Știu ce ai făcut.
‎Da, dar, în domeniul nostru, uneori e greu ‎să faci ce-i sfătuiești pe alții să facă.
‎Cum merge treaba cu Cameron la clinică?
‎Îi ofer un parteneriat.
‎Doc, cred că a fost o decizie foarte grea.
‎Da. Nu plec imediat.
‎Și, cu vederea mea, am nevoie ‎ca el să joace un rol mai important.
‎Mi-ar plăcea mult să fii la clinică acum.
‎Pe mine, munca m-a ajutat întotdeauna ‎să mă vindec.
‎- Mi-ar plăcea. ‎- Ce ușor a fost!
‎Nu mi-a fost ușor să plec.
‎Cred că Hope a avut dreptate.
‎Ce fac n-a fost doar o meserie ‎pentru mine.
‎E o vocație.
‎- Când să încep? ‎- Când ești pregătită.
‎Bine.
‎Ia stai! Am…
‎- Am… ‎- Trage!
‎- Bine. ‎- Așa.
‎- Cred că ai prins primul pește. ‎- Am prins un pește?
‎Nu-mi găsesc ghetele.
‎Hazel, nu avem timp. Trebuie să plecăm.
‎Dar ghetele mele…
‎- Bine, mă uit la mine. ‎- Lark?
‎Dumnezeule! Brady!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Ce faceți aici? ‎- Nu știam că…
‎Îmi pare rău. E jenant.
‎Plecăm. Uită, te rog, că am fost aici.
‎- Bună, Brady! ‎- Bună, micuțo!
‎- Strânge-ți jucăriile. ‎- Bine.
‎Bună!
‎Ce se întâmplă?
‎Stăteam la școala primară, ‎cu ceilalți evacuați.
‎Hazel nu putea să doarmă. Era abătută.
‎Am trecut pe aici și am văzut rulotele.
‎Mi-am zis că dormim o noapte aici ‎și plecăm devreme,
‎dar nu m-am trezit când a sunat alarma.
‎- Te rog, nu chema poliția. ‎- E în regulă.
‎Serios. Ai făcut asta ‎fiindcă ești o mamă bună.
‎V-aș lăsa să mai stați, dar nu eu decid.
‎Nici nu e indicat să rămâneți. ‎Vor începe lucrările.
‎Salut! Ce e?
‎- 'Neața! ‎- Bună!
‎- Îmi amintesc de tine. ‎- Da, și eu de tine.
‎- Ești Basil, nu? ‎- Nu, Hazel.
‎Hazel…
‎- Nu Rachel? ‎- Nu.
‎- Mable?
‎Ce se întâmplă?
‎- Eram… ‎- Vrea să-mi salveze demnitatea, dar…
‎Nu vreau să mint. Am stat aici ilegal.
‎Îmi pare rău. N-am avut unde să mergem.
‎Dar plecăm acum.
‎- Hazel? ‎- Așteaptă!
‎Unde vă duceți?
‎Ce-ar fi
‎să stați aici, până vă instalați undeva?
‎- Aici? ‎- Vă trebuie un loc să vă reveniți.
‎Eu am unul. E simplu.
‎- Dumnezeule! Mulțumesc! ‎- E în regulă.
‎- Îi spun lui Hazel. ‎- Bine.
‎- Să ne apucăm de treabă. ‎- Da. Ascultă…
‎- Nu știu dacă e o idee bună să stea aici. ‎- De ce?
‎E un șantier. Ar putea fi periculos.
‎Te temi că micuța o să fure un stivuitor?
‎- Nu, dar… ‎- Haide! Are o fetiță de șase ani.
‎N-o să le las în stradă.
‎Da, ai dreptate.
‎Bine. Mă duc să discut cu Melissa.
‎Adu-le niște provizii!
‎Bine.
‎- 'Neața! ‎- E o zi bună.
‎Da. Nu pot să cred ‎că în sfârșit facem asta.
‎Cam mare pompă și fast ‎pentru niște pâine cu ou.
‎Ușurel! Nu fi răutăcioasă!
‎E scandaloasa mea friganea cu panettone.
‎Bine.
‎- Retrag ce am zis. ‎- Nu?
‎Merită toată pompa.
‎- Cum rămâne cu fastul? ‎- E delicios.
‎Știu că ai zis că s-a terminat cu Jay,
‎dar am impresia că el te mai iubește.
‎De ce?
‎Mi-a spus.
‎Nu trebuie să-ți faci griji ‎din cauza lui Jay.
‎Ai putea să-ți faci griji ‎pentru ce o să facem azi.
‎- Credeam că ai zis că o să ne relaxăm. ‎- Da.
‎Nu mă cunoști prea bine, nu?
‎Nu, prefer senzațiile tari, nu relaxarea.
‎Bine. Hai!
‎Nu până nu mănânc ‎toată pâinea asta simandicoasă.
‎Ne bucurăm mult că te-ai întors, Mel.
‎Și eu mă bucur.
‎- La ce lucrezi? ‎- Mă gândeam să termin rochița.
‎- Ce drăguț! ‎- Da.
‎Păsărica aplicată… E un detaliu minunat.
‎Mulțumesc.
‎Îmi amintește de mama.
‎Îmi spunea „păsărica mea”.
‎M-am gândit că, după incendiu, ‎o să-i prindă bine unei păsărici.
‎- Foarte drăguț din partea ta. ‎- Continuă să zbori!
‎Doamnelor, mă puneți la curent ‎cu bârfele din oraș?
‎Nu, noi nu bârfim.
‎Facem schimb de știri locale provocatoare.
‎De exemplu, știai ‎că Muriel trăiește cu Cameron?
‎Asta da veste!
‎O spui de parcă ar fi ceva sordid.
‎Stau în casa lui de oaspeți ‎până mi se repară casa.
‎Împart camera cu bicicleta lui.
‎Facilitățile mele n-au fost ‎așa ispititoare ca ale doctorului.
‎Încetează, te rog!
‎Nu e nimic între mine și…
‎Cameron!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Mel, ai putea veni puțin?
‎Sigur.
‎Ce e?
‎Am aflat că ai acceptat oferta lui Doc.
‎Da.
‎Grozav! Nu ne-am descurca fără tine.
‎Ai dovedit asta fiind acolo ‎și după ce ai plecat.
‎- Așa că mă bucur că acum e oficial. ‎- Da.
‎Poate că mă repet, dar vreau să știi
‎că m-am lămurit cât de tare m-am înșelat ‎în privința lui Jack.
‎Îmi pare rău că l-am judecat.
‎Mulțumesc. Apreciez că spui asta.
‎- Ne vedem la cabinet. ‎- Da, ne vedem la cabinet.
‎Mă gândeam să trec pe la piață, ‎să cumpăr niște carne pentru cină.
‎Bine. Eu o să iau un merlot.
‎- Perfect. La revedere, doamnelor! ‎- Pa!
‎Diseară e Lună plină.
‎Se spune că va fi superb.
‎Știi ce se spune ‎despre Luna plină, Muriel?
‎Nu. Ce se spune despre Luna plină, Connie?
‎Că atunci se petrec nebunii.
‎Ieșite din comun.
‎Dumnezeule!
‎Mi-am zis mereu că drumul spre inima ‎unei echipe trece prin stomac.
‎- Brady a alcătuit o echipă bună. ‎- Și uită-te la priveliștea asta!
‎Peste câteva luni, călătorii ‎din orașele mari vor căuta liniștea aici.
‎Că veni vorba,
‎întrucât va mai trece o vreme ‎până la deschiderea oficială,
‎speram să putem lăsa câțiva evacuați ‎să stea aici.
‎Dorm în sala de sport sau în mașină.
‎E o idee minunată.
‎- Îi zic lui Hope că se poate baza pe noi. ‎- Jack…
‎Mi-a spus Nick de copil.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Să nu-ți faci nicio grijă pentru șantier!
‎Mulțumesc. Sincer, mă bucur ‎că pot să-mi ocup mintea cu altceva.
‎După ce vorbesc cu Hope,
‎o să mă ocup de chitanțe și de facturi.
‎De fapt, l-am rugat pe Brady ‎să se ocupe de asta.
‎M-am gândit că vrei ‎să petreci cât mai mult timp cu Mel.
‎Nu ezita să-mi dai de lucru.
‎Vreau să-mi fac treaba. ‎Țin evidența barului de ani buni.
‎Știu că poți face asta.
‎Dar simt că suntem o familie acum.
‎În familia mea, avem grijă unul de altul.
‎Mulțumesc. Apreciez.
‎Ești gata?
‎Începem.
‎Hai!
‎Vin!
‎Da!
‎Nu rămâne în urmă, Preach!
‎- Ai grijă la curbă! ‎- Bine!
‎- Preacher s-a dezlănțuit. ‎- Da.
‎Cum te-ai ales cu porecla asta?
‎Mama m-a poreclit așa când eram mic.
‎A zis că nu vorbeam mult, ‎dar, când vorbeam,
‎lumea mă asculta.
‎- Un băiat și turma lui. ‎- Da, cam așa ceva.
‎A început ca o glumă, ‎dar, ca orice poreclă bună, s-a păstrat.
‎Nu știu, sună mai firesc ‎decât prenumele meu.
‎Care e prenumele tău?
‎Engelbert.
‎E un nume aparte.
‎Are forță.
‎Glumesc.
‎E John.
‎Bine. Face glume acum.
‎Da, am un milion de glume.
‎Cum erai în copilărie?
‎Sălbatică.
‎Vin dintr-un șir lung ‎de oameni îndrăzneți, mai ales pompieri.
‎- Cred că ai tăi sunt mândri de tine. ‎- E discutabil.
‎Tata e furios pe mine din cauza lui Jay.
‎E de modă veche. Nu crede în divorț.
‎Rămân fermă. Tata se va obișnui cu ideea. ‎La fel și Jay.
‎- Bună, Mel! ‎- Bună!
‎Știu că nu gătești. ‎Mi-am dat seama după ‎jalapeños‎.
‎Hope a promis ‎că nu-mi mai trimite mâncare.
‎A promis că-mi face și mie dacă ți-o aduc.
‎Trebuie să recunoști ‎că rețeta ei e bestială.
‎Așa e. Dă-mi-o!
‎Cum te simți?
‎Încerc să fac față.
‎Ne putem vedea mai târziu ‎dacă nu poți mânca tot.
‎Mulțumesc.
‎Brie, sora lui Jack, m-a invitat la ea ‎la un pahar. Hai și tu!
‎- Nu se supără? ‎- Nu. O să-i placă de tine.
‎Ce naiba? Nu e liga copiilor, domnule!
‎Jack mi-a zis că ai fost dată afară ‎de la un meci Dodgers. Înțeleg acum.
‎Jack exagerează.
‎Mi s-a cerut să plec. Foarte ferm.
‎În plus, nu eu începusem să scandez.
‎Limbajul tău l-a făcut pe aruncător ‎să roșească.
‎A fost de la steroizi. ‎A meritat să audă fiecare cuvânt.
‎Se mișca în reluare, la fel ca ăsta.
‎N-aș vrea să te supăr vreodată.
‎Nu cred că ai putea.
‎Mulțumesc pentru azi. Și pentru aripioare.
‎Cu plăcere. Măcar atât puteam să fac.
‎Mi-ai fost alături.
‎Ceea ce mă duce la următoarea întrebare.
‎Speram să mă mai ajuți o dată.
‎- Nu te duc la aeroport. ‎- Nu. Firma mea are o echipă de softball.
‎Avem mâine meci
‎și interul nostru și-a rupt piciorul ‎la o petrecere.
‎- Speram să-l înlocuiești. ‎- Îți trebuie un impostor.
‎Cine poate refuza chipul ăla?
‎- Bine, accept. ‎- Da?
‎- Da! ‎- Mai bem un rând?
‎Da, dacă te ridici. Mulțumesc.
‎BRADY - ÎMI PARE RĂU. IARTĂ-MĂ.
‎- Toate rulotele au curent acum? ‎- Da.
‎- Jack! ‎- Ați venit la fix.
‎- Conduceți familiile la rulote? ‎- Mă ocup eu.
‎Salvatorii noștri!
‎Vă mulțumesc, băieți.
‎E în regulă.
‎E nemaipomenit ce faci, Jack.
‎Puteam fi în locul lor.
‎Mulțumesc că te ocupi de facturi ‎și de ordinele de comandă.
‎Cum adică?
‎Melissa a zis ‎că organizezi chitanțele pentru materiale
‎și urmărești costurile.
‎Da, sigur. N-am dormit prea bine.
‎Nici nu văd bine. ‎Dar registrele sunt în regulă.
‎- Dacă vrei să mă uit și eu… ‎- Jack!
‎Întreabă de aerul condiționat. Ne arăți?
‎- Da, vin acum. ‎- Mulțumesc.
‎Totul e sub control. ‎Instalez următoarea familie.
‎Haideți! Mergem la stânga.
‎A fost grozav!
‎Îți place să mă scoți din zona de confort.
‎A fost mai plăcut decât să ne relaxăm, nu?
‎Acum e rândul meu să te scot un pic ‎din zona ta de confort.
‎Vreau să știu ce a fost între voi.
‎Să fim profunzi și serioși e…
‎ceva nou.
‎O luăm încet.
‎Ei bine…
‎L-am cunoscut la instrucție.
‎După cum îți închipui,
‎e un mediu intens, ‎mai ales dacă ești femeie.
‎Eram singura și pe băieți îi deranja ‎prezența mea. Nu și pe Jay.
‎Era prietenos, arogant, dar drăguț.
‎I-am luat îngâmfarea drept încredere.
‎Abia după ce ne-am căsătorit am înțeles ‎că ascundea nesiguranță.
‎Când au început lucrurile să…
‎După șapte ani.
‎Situația s-a agravat când am depus amândoi ‎cerere să fim șef de echipă.
‎Jay a devenit competitiv. ‎M-a denigrat în fața echipei.
‎Cum el e bărbat, iar eu nu,
‎l-au crezut când a zis ‎că sunt prea fragilă.
‎Și a fost promovat.
‎Da. Apoi mi-a cerut ‎să renunț la meseria asta.
‎Să stau acasă, să avem o familie.
‎N-am înțeles de ce trebuia să renunț eu.
‎Îmi pare rău.
‎Jay voia să renunț la visurile mele.
‎Am refuzat.
‎A cerut divorțul.
‎Cum poți să mai lucrezi cu el, ‎după toate astea?
‎Ești pușcaș marin, știi cum e ‎să nu te înțelegi cu partenerul tău.
‎Lași la o parte problemele personale ‎pentru binele general.
‎- Da. ‎- Dar nu poți face asta la nesfârșit.
‎Meriți să primești ce îți dorești.
‎Bărbații din viața mea mă lasă să vorbesc ‎doar dacă stau în spatele lor.
‎Cu mine, poți să stai unde vrei.
‎Doar să mă ții de mână.
‎Cât timp mai avem împreună?
‎Nu știu.
‎Poate fi totul bine dacă ne dorim.
‎ÎMI PARE RĂU. IARTĂ-MĂ.
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Mă pregăteam să plec.
‎Mai aveți nevoie de ceva?
‎Ai făcut destul azi. Hazel a adormit deja.
‎Super! Bine. Noapte bună!
‎Brady…
‎Ai timp să bem o bere?
‎Măcar atât să fac după cât ne-ai ajutat.
‎Da. Sigur.
‎Nu mă grăbesc nicăieri.
‎Ar fi fantastic.
‎Ai ținut vreodată un discurs pătimaș, ‎ca în ‎Oameni de onoare‎?
‎Sigur, de obicei închei cu monologuri ‎despre adevăr și onoare demne de un Oscar.
‎- Serios? ‎- Nu.
‎Cazurile mele nici nu ajung la tribunal. ‎Se încheie cu medierea.
‎V-am zis eu că o să vă înțelegeți bine.
‎Ne înțelegem.
‎Mă bucur că ați venit. ‎Îmi prinde bine o seară între fete.
‎Și mie.
‎- Eu și Brady ne-am despărțit. ‎- Poftim? Oficial?
‎- Da. ‎- Îmi pare rău, draga mea.
‎Bărbații ăștia…
‎Ție îți e ușor să spui asta.
‎Nu. Mă bucur că nu doar eu sunt jalnică.
‎Nu… Ce e?
‎Mă simt prost pentru ce s-a întâmplat ‎în timpul incendiului.
‎Ava, nu a ținut de tine.
‎Nu e întru totul adevărat.
‎Am avut o criză cauzată de endometrioză.
‎De durere, am căzut și m-am lovit la cap.
‎Tot nu s-ar spune că e vina ta.
‎Poate că, dacă aș fi decis să mă tratez, ‎nu mi-aș fi pus sora în pericol.
‎Ava, și dacă ai fi ales un tratament, ‎tot e posibil să fi avut dureri.
‎Nu ajută la nimic să gândești așa.
‎Bine.
‎- Chloe e teafără. E tot ce contează. ‎- Da.
‎Trebuie să mă eliberez!
‎- Da! ‎- Da!
‎Da.
‎Din fericire, e Lună plină.
‎E momentul perfect să renunț ‎la ce nu-mi mai e de folos.
‎Ai un loc pentru foc?
‎Ne mai trebuie un cristal, ‎un carnețel și un pix.
‎- Ai un cristal? ‎- Nu.
‎Bine.
‎Sper că n-o să urlăm la Lună.
‎E din Portland. Ce pot să spun?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Cum a fost la interviu?
‎Bert mi-a pus niște întrebări ‎la care n-am știut să răspund,
‎iar apoi soția lui mi-a dat tarta asta.
‎Deci n-a fost prea bine.
‎Frumos din partea lui Shirley. ‎Îmi pare rău.
‎Nu-i nimic. Bert mă poate lua ca ucenic.
‎Mi-ar plăcea să restaurez mașini clasice.
‎Deci îți cauți o slujbă.
‎Înseamnă că intenționezi ‎să rămâi în Virgin River?
‎Da. Voiam să călătoresc, ‎dar, cu noul post al lui Lizzie,
‎va trebui să amânăm.
‎Eu nu te constrâng cu nimic.
‎- Sunt foarte fericit că ești aici. ‎- Și eu.
‎Și… nu vreau să te forțez.
‎Dar a sunat bunica Rose azi-dimineață.
‎Se întreba dacă ar putea veni în vizită.
‎Vrea s-o cunoască pe Lizzie, ‎să vadă ce fac, să te vadă.
‎Cred că au speriat-o incendiile și pe ea.
‎A propus ziua de mâine, ‎dar doar dacă ești de acord.
‎Știu că n-ați discutat ‎despre ceea ce s-a întâmplat cu tata.
‎Nu, n-am discutat.
‎Dar poate e timpul să discutăm.
‎O să vorbesc cu Hope.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Bine. Mulțumesc.
‎Știu că e o situație complicată.
‎Îți mulțumesc că nu m-ai refuzat.
‎Pun asta la frigider.
‎Cine a tras alarma de incendiu?
‎Elias, furios că am primit rolul principal ‎în ‎Prăvălia groazei‎.
‎- Stai! Ai jucat rolul lui Seymour? ‎- Nu, al plantei.
‎A sunat alarma, am ieșit ‎din costumul ăla uriaș de plantă carnivoră
‎și m-am trezit pe scenă ‎în chiloții mei albi,
‎în fața unei săli pline.
‎- De ce? ‎- Îmi era cald în costumul ăla.
‎Și ce ai făcut?
‎Școala a fost evacuată, ‎iar eu am rămas afară, în chiloți.
‎Dacă cineva râdea sau mă arăta cu mâna, ‎făceam o plecăciune.
‎Deci chiar și atunci erai stilat.
‎Uneori o dau în bară, cum am pățit cu Doc.
‎Și toată povestea cu Mel.
‎Tocmai venisem aici. ‎Mă despărțisem de logodnica mea.
‎Am cunoscut-o pe Mel. ‎Avea tot ce-i lipsea lui Michelle.
‎Am crezut că vreau să fiu cu ea, ‎dar, de fapt, n-avea nicio legătură cu ea.
‎N-a fost o asemenea legătură între noi.
‎Ce-ți dorești acum?
‎- Legăturile reale sunt greu de găsit. ‎- Da.
‎Și te pot lua prin surprindere.
‎- Te pot da peste cap. ‎- Când te aștepți mai puțin.
‎Îmi pare foarte rău, dar…
‎Nu pot face asta.
‎Credeam că…
‎Vreau să fac asta.
‎Dar i-am promis lui Doc ‎că o să fiu mai profesionist și…
‎- Noi… ‎- Lucrăm împreună.
‎Da.
‎Înțeleg.
‎Sincer.
‎Dar ar fi foarte trist
‎ca primul nostru sărut să fie și ultimul.
‎Noapte bună, dr. Hayek!
‎Cina e gata.
‎- Bună, frumosule! ‎- Bună!
‎Ia te uită!
‎Ești un scump.
‎Pot fi uneori.
‎Cum a fost azi?
‎Incredibil.
‎Știam că locuitorii se vor sprijini ‎și de data asta.
‎Asta mă motivează.
‎Da.
‎La tine cum a fost?
‎Denny mi-a spus ‎că Rose vrea să vină în vizită.
‎Serios?
‎- Când? ‎- Mâine.
‎Mă gândesc să accept. ‎Dacă ești de acord, bineînțeles.
‎Vorbești serios, Vernon? ‎Despre ce o să vorbiți?
‎Despre faptul că ți-a ascuns 50 de ani ‎că ai un fiu?
‎Că și-a înscenat moartea?
‎Știu, dar Denny face parte ‎din viața noastră acum.
‎Va trebui să mă confrunt cu asta ‎mai devreme sau mai târziu.
‎Înseamnă că mâine o s-o cunosc ‎pe Rose Miller.
‎- Bineînțeles. ‎- Nu-i așa?
‎- E superb aici. ‎- Da.
‎Mulțumesc mult ‎că m-ai ajutat să mă instalez.
‎Nu-mi mulțumi încă! ‎Sunt convins că lacul e bântuit.
‎Stai!
‎Serios?
‎Glumesc.
‎După toate cele întâmplate,
‎fantomele par amuzante.
‎Faci tot ce poți pentru fiica ta.
‎Aș fi vrut să fie mama așa.
‎A plecat când eram de vârsta lui Hazel.
‎Nici tata n-a fost grozav.
‎Era un om rău.
‎Mai ales cu mama.
‎Da.
‎- A fost rău și cu tine? ‎- Da.
‎Când aveam 15 ani,
‎n-am mai suportat.
‎Trebuia să fac ceva. L-am înjunghiat ‎în picior cu cuțitul lui de vânătoare.
‎De atunci n-a mai ridicat mâna ‎asupra mea sau asupra mamei.
‎Doamne…
‎- Îmi pare foarte rău. ‎- După ce s-a născut Hazel, am plecat.
‎N-o puteam lăsa să creadă ‎că așa sunt bărbații.
‎Nu pot fi toți ca tine.
‎Trebuie să plec.
‎E târziu. Ar fi bine să dorm puțin.
‎Mulțumesc pentru bere și pentru companie.
‎Noapte bună, Brady!
‎Da.
‎Noapte bună, Lark!
‎Pentru Luna plină și pentru despovărare!
‎Pentru despovărare!
‎Ce scriem pe bilețele?
‎Scriem ce ne deranjează, ‎apoi ardem biletul.
‎Apoi lăsăm Luna să ne vindece ‎și să aducă energie bună în viața noastră.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Bine. Acum…
‎Adio, vinovăție!
‎N-a fost vina mea că am pierdut ferma.
‎Adio, Brady!
‎Mi-aș fi dorit să fie altfel.
‎Am crezut că am putea… nu știu…
‎să ne vindecăm.
‎- E rândul tău. ‎- Rândul meu.
‎Bine.
‎Vreau să mă eliberez de…
‎teamă.
‎De teama…
‎de a încerca din nou ‎și a pierde iar copilul.
‎Îmi pare rău, nu…
‎Știu că e doar o bucată de hârtie ‎și ar trebui…
‎Dar nu pot face asta. Eu…
‎Îmi pare rău! ‎N-am vrut să agravez situația.
‎Nu-i nimic. Chiar am crezut ‎că depășesc momentul. Dar…
‎Sunt la pământ. Nu…
‎Nu, nu e nevoie să-ți ceri scuze.
‎- Dacă nu te acceptăm la rău… ‎- Nu te merităm la bine.
‎Da.
‎Mulțumesc.
‎Cred…
‎că ceea ce mi-a dat putere înainte…
‎a fost speranța ‎că data viitoare va fi altfel.
‎Dar acum trebuia să fie ‎acea dată viitoare pentru mine.
‎Și nu e.
‎Și nu cred că mai pot să cred în asta.
‎Jos de pe motocicleta mea!
‎Ai venit cam târziu.
‎Muncești până târziu?
‎M-am asigurat că oamenii sunt bine ‎și totul e închis.
‎Melissa îți mulțumește ‎că ai făcut treabă bună azi.
‎Și eu.
‎Bine. Mulțumesc.
‎Jack vrea să vadă registrele contabile.
‎Vrem să te asiguri ‎că își va satisface curiozitatea.
‎Nu pot falsifica registrele ‎dacă nu știu ce se întâmplă.
‎Ai de gând să-mi spui?
‎Ridică-ți tricoul!
‎- Poftim? ‎- Tricoul.
‎- De ce? ‎- Știi de ce.
‎Crezi că port microfon?
‎Exact asta cred.
‎Dacă vreți să meargă treaba, ‎va trebui să aveți încredere.
‎Ești mulțumit?
‎Bună!
‎Cum a fost azi? S-au instalat oamenii?
‎Da.
‎M-am bucurat să-i ajut.
‎Da.
‎Cunosc sentimentul.
‎Mă întorc la clinică.
‎Bineînțeles.
‎E nemaipomenit, draga mea.
‎Înțeleg de ce ai plecat, dar…
‎Când vei rămâne însărcinată,
‎vei găsi un mod de a te implica ‎oricât vrei.
‎Jack, eu…
‎Cred că am terminat.
‎- Cu ce anume? ‎- Nu pot să mai încerc.
‎- Dar credeam… ‎- Știu, îmi pare rău. Dar…
‎Am fost…
‎copleșită de emoții contradictorii și…
‎Am obosit foarte tare.
‎Nu mai vreau să trăiesc cu speranță ‎și să mi se frângă inima
‎iar și iar.
‎Nu mai pot.
‎Gata.
‎Subtitrarea: Dora Șereș