‫היי.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אני יוצאת לריצה.‬
‫חשבתי שנדבר.‬
‫כן. תקשיב, אני יודעת שאתה רוצה הסבר,‬
‫ומגיע לך הסבר. אני פשוט…‬
‫מותק, זה לא…‬
‫זה לא שאני רוצה הסבר,‬ ‫אני רק רוצה לדעת מה קורה לך בראש.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל הגוף שלי אומר לי להפסיק.‬
‫תראי, אני יודע שהיה לך קשה,‬ ‫ואני לא רוצה להקשות עלייך עוד, אבל…‬
‫אפשר לדבר?‬
‫אמרת לי להיפתח בפנייך,‬ ‫אז אל תרחיקי אותי ממך.‬
‫מותק. אני לא מרחיקה אותך. אני…‬
‫את בורחת.‬
‫פשוטו כמשמעו.‬
‫ותראי, אני מבין.‬
‫כואב לך.‬
‫גם לי כואב.‬
‫אבל את לא לבד בזה.‬
‫בסדר? אני איתך לכל אורך הדרך.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני פשוט צריכה לרוץ כדי לנקות את הראש.‬
‫טוב…‬
‫תסתפקי בהליכה?‬
‫איתי?‬
‫בסדר.‬
‫אני לא מאמינה‬ ‫שאפיתי לחמניות מתוקות לאישה הזאת.‬
‫הופ, זה קשה כבר ככה. אל תערימי עוד קשיים.‬
‫אני לא שולטת בזה.‬ ‫רוז תגיע בקרוב, וזה מרתיח אותי.‬
‫חמישים שנה, ורנון.‬
‫היא שיקרה לך‬ ‫והרחיקה אותך מהבן שלך במשך 50 שנה.‬
‫אני אדבר איתה על זה.‬
‫אל תרגיש שאתה צריך לסלוח לה בקלות.‬ ‫אני לא הייתי סולחת.‬
‫אל תדאגי.‬ ‫אני יודע בדיוק מה אני רוצה להגיד לה.‬
‫ואני יודעת בדיוק‬ ‫אילו לחמניות אני רוצה להגיש לה.‬
‫מה? לא הרעלתי אותן, אם זה מה שאתה חושב.‬
‫כמה מהן נשרפו קצת,‬
‫ואני מעדיפה‬ ‫לשמור לחמניות נחמדות לאנשים נחמדים.‬
‫רק תבטיחי לי שתתנהגי יפה.‬
‫זה חשוב מאוד לדני,‬ ‫ואני רוצה שנקבל את פניה בצורה יפה.‬
‫כמו שאני תמיד אומרת, ורנון,‬
‫אם אין לך משהו נחמד להגיד על מישהו,‬
‫תגיד את זה מאחורי הגב שלו.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫ורנון.‬
‫שלום, רוז.‬
‫עבר הרבה זמן.‬
‫חמישים שנה.‬
‫אבל מי סופר?‬
‫הופ מקריי. ראשת העיר, אשתו של ורנון.‬
‫לא תמיד בסדר הזה.‬
‫- וירג'ין ריבר -‬
‫את יודעת, חשבתי על זה…‬
‫ותודה שנפתחת בפניי אתמול בלילה.‬
‫אני יודע שאמרת שזה לא משהו שאת רגילה אליו.‬
‫אבל זה היה פחות קשה משציפיתי.‬
‫תודה שהקלת עליי.‬
‫טוב, אני נהנה להכיר אותך טוב יותר.‬
‫אז מה תכננת להיום?‬
‫תכננתי יום פרוע.‬
‫אני אוספת את המרשמים של ג'יי,‬ ‫את שייק החלבון שלו…‬
‫בגדול, אני המטפלת הסיעודית שלו‬ ‫עד שאחזור לעבודה והוא ייסע לקולורדו.‬
‫אז תחזרי אחרי עונת השרפות?‬
‫כן. כלומר, אני צריכה לטפל בבית ובגירושים.‬
‫כן, זה הרבה.‬
‫אני לא מקנא בך.‬
‫היי, זאת בעיה של קאיה בעתיד.‬
‫קאיה בהווה חושבת‬ ‫רק על תפריט "מנות מבית אימא" שתגיש הערב.‬
‫רגע.‬
‫את באה?‬
‫תהיה בטוח.‬
‫ואחרי הפרנץ' טוסט המושלם הזה,‬
‫אני מצפה לארוחה הכי טובה בחיי, אז…‬
‫בלי לחץ.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫יצאת מוקדם הבוקר.‬ ‫-כן.‬
‫רק רציתי לוודא שהכול מוכן לפני שתגיע.‬
‫דוק מטפל בכמה עניינים משפחתיים.‬
‫אז יש לך לו"ז די עמוס.‬
‫אז רק את ואני כאן היום?‬ ‫-כן, רק שנינו.‬
‫וחדר מלא במטופלים, אז עדיף ש…‬
‫כן, עדיף.‬ ‫-כן.‬
‫הקפה מוכן,‬ ‫ואני אלך להוציא את תיקי המטופלים.‬
‫מיוריאל.‬ ‫-בבקשה, אל תגיד עוד מילה.‬
‫אבל יש לי חדשות טובות.‬
‫לידי אמרה שאני יכולה לעבור אליה,‬ ‫וידוע שהיא מייבשת את השיער…‬
‫את לא צריכה לעזוב.‬ ‫-אני צריכה.‬
‫אנחנו יחד רוב היום.‬
‫אנחנו באמת לא צריכים‬ ‫עוד פיתוי בלילות, נכון?‬
‫הטבע תמיד עוזר לי לנקות את הראש.‬
‫דני קורא לזה שינרין-יוקו.‬
‫זה כמו טיפול בטבע.‬
‫עדיין מהמם פה, נכון?‬ ‫אפילו אחרי כל מה שקרה.‬
‫מרומז מאוד.‬
‫מה? אני רק אומר שהיער מתגבר על הכול.‬
‫כן, בדיוק כמוך.‬
‫בואי, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫איינג'לס פיק?‬ ‫-כן.‬
‫הנוף כאן מדהים.‬
‫הוא ישנה את נקודת המבט שלך.‬ ‫אולי אפילו את מצב הרוח שלך.‬
‫ג'ק, אני לא חושבת שנוף ישנה את ההרגשה שלי.‬
‫טוב, איך את מרגישה?‬ ‫אני יודע שאת רוצה להפסיק לנסות,‬
‫אבל אני לא בטוח מה הרגשות שלך בנושא.‬ ‫-איך לדעתך אני מרגישה?‬
‫ברצינות. כלומר, רציתי את זה כל חיי.‬
‫ועכשיו, בנוסף לכל הציפיות שלי,‬ ‫אני מרגישה שאני מאכזבת אותך.‬
‫אני מרגישה נורא.‬ ‫-את לא מאכזבת אותי.‬
‫אני מאכזבת אותך.‬ ‫אני יודעת כמה אתה רוצה להיות אבא.‬
‫טוב, זה בגללך.‬
‫זה היה החלום שלך.‬
‫זה מה שרצית, וזה היה חלום יפהפה,‬ ‫ועכשיו זה גם החלום שלי.‬
‫אני יודעת, אבל אני לא מסוגלת לנסות יותר.‬
‫לא כולם זוכים בנס ומקבלים תינוק.‬
‫ניסיתי שנים, וקיבלתי רק כאב בתמורה.‬ ‫-אני יודע, אבל…‬
‫אני לא מזלזל בזה. אפילו לא לשנייה אחת.‬
‫אני לא רוצה שתסבלי בגלל משהו שאני רוצה.‬
‫יש עוד דרכים להקים משפחה.‬
‫אני יודעת שזה נשמע אנוכי,‬
‫ונורא לומר את זה בקול, אבל אני פשוט…‬
‫תמיד רציתי ילד משלי.‬
‫רציתי להסתכל על התינוק שלי‬ ‫ולראות את העיניים של אימא שלי‬
‫או לשמוע את הצחוק של אבא שלי.‬ ‫-זה לא אנוכי.‬
‫זה יפהפה.‬
‫את רוצה חיבור למשפחה שאיבדת.‬ ‫אני מבין את זה.‬
‫מה לגבי פונדקאות?‬
‫תראה, אני…‬
‫כן, שקלתי את זה,‬
‫אבל זה מתיש פיזית ונפשית,‬
‫ואני לא יכולה לעשות את זה שוב לגוף שלי.‬ ‫אני לא יכולה לעשות את זה שוב ללב שלי.‬
‫האמנתי כל כך בהיריון הזה.‬
‫אני לא אעמוד באובדן נוסף.‬
‫ברור שיש לי דרך אחרת בחיים,‬ ‫ואני מנסה להשלים עם זה.‬
‫אז… הטיסה עברה בסדר?‬
‫כן, תודה.‬
‫דני סיפר לנו שאת מו"לית.‬
‫נכון. אני בעסק כבר כמעט 30 שנה.‬
‫זה בטח עוזר לך להמציא סיפורים.‬
‫היי, מה תגידו על כל הגשם הזה?‬
‫בסיאטל ירד מבול.‬
‫היינו שמחים לקצת גשם כאן שיכבה את השרפות.‬
‫כן, זה היה מפחיד כל כך. דאגתי לכם מאוד.‬
‫אני פשוט שמח שעברנו את זה.‬ ‫-כן.‬
‫ושאת כאן עכשיו.‬
‫נהדר שכל המשפחה שלי יחד.‬
‫וקשה לי לחכות עד שתפגשי את ליזי.‬ ‫-כן, גם לי.‬
‫הוא מדבר רק עליה עכשיו.‬
‫אהבה צעירה.‬ ‫-כן.‬
‫זה דבר חזק.‬
‫כן.‬
‫בסדר. טוב, אתם בהחלט צריכים לדבר,‬
‫אז לא נפריע לכם.‬
‫אל תוותר לה.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה בארוחת הצהריים.‬ ‫-כן.‬
‫- תניני החוק -‬
‫- נשרי המשפט -‬
‫היי.‬ ‫-תכניסי אותי, המאמנת.‬
‫אתה בפנים.‬
‫ואני מקווה שלא סתם מרחת אותי‬ ‫כשאמרת ששיחקת בייסבול בתיכון,‬
‫כי זה משחק נגד האויבים שלנו.‬ ‫-האויבים שלכם? מה רע כל כך ב"תניני החוק"?‬
‫הם גונבים לקוחות וגונבים בסיסים, בסדר?‬
‫לא אאכזב אותך.‬
‫טוב. אני בונה על זה.‬
‫היי, תודה שביקשת ממני לשחק היום.‬
‫כן. לא עשיתי את זה בשבילך.‬
‫עשיתי את זה כדי לנצח.‬
‫מתחילים!‬
‫- אמרלד עצים – חשבונות‬ ‫סיכום לפי קטגוריה -‬
‫טוק טוק.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני מקווה שאני לא מפריעה.‬ ‫-לא, ממש לא.‬
‫מה קורה?‬
‫הייזל קיבלה משחק חדש באירוע גיוס התרומות,‬
‫וקיווינו שאם אתה לא עסוק אחר כך,‬
‫אולי תרצה להצטרף אלינו‬ ‫להמבורגרים ולמשחק קופסה.‬
‫בטח. כן.‬
‫אני אקפוץ אחרי העבודה. להביא משהו?‬
‫רק תבוא מוכן לשחק.‬
‫אנחנו מתייחסות למשחקים ברצינות.‬
‫נתראה מאוחר יותר.‬
‫ביי.‬
‫- שיפוץ קרוואנים -‬
‫שיפוץ? למה?‬
‫- מוסך גרברוויל‬ ‫רחוב ווקר 176, גרברוויל, קליפורניה -‬
‫תכננתי שוב ושוב מה אגיד לך, ו…‬
‫עכשיו שאת כאן, אני לא מוצא את המילים.‬
‫זה בסדר, ורנון.‬
‫קדימה, פשוט תשאל את השאלה.‬
‫למה לא סיפרת לי‬
‫שיש לי… שיש לנו בן?‬
‫כי אמרת לי שאתה לא רוצה להיות אבא.‬
‫נכון שאמרתי שאני לא רוצה להיות אבא,‬
‫אבל זה לא אומר‬ ‫שלא הייתי לוקח אחריות על הילד שלנו.‬
‫אני יודעת, אבל אהבתי אותך‬ ‫ולא יכולתי לתת לך לעשות את זה.‬
‫לא רציתי‬ ‫שתוותר על החלומות שלך למענו או למעני.‬
‫לא הייתה לך שום זכות להחליט במקומי.‬
‫ובאותה תקופה החלום שלי היה שנהיה ביחד.‬
‫לא נכון.‬
‫אני יודעת שאהבת אותי, אבל…‬
‫רצית ללכת בעקבות אביך, להיות רופא דגול.‬
‫הבהרת היטב ששום דבר לא חשוב לך יותר מזה.‬
‫לא. שום דבר לא היה חשוב לי יותר ממך.‬
‫ונעלמת. עזבת בלי לומר מילה, רוז.‬ ‫בלי לומר שלום.‬
‫שלחתי לך מכתב. ניסיתי…‬ ‫-אמרת לי שאת מאוהבת במישהו אחר.‬
‫זו הייתה האמת בכלל?‬
‫אהבתי אותך, רוז.‬
‫אבל עכשיו ברור לי‬
‫שלא אהבת אותי.‬
‫או לא ידעת איך לאהוב אותי.‬
‫אחרת…‬
‫היית אומרת לי את האמת.‬
‫ורנון, הלוואי שהיית מבין.‬
‫עשיתי מה שעשיתי מפני שאהבתי אותך.‬
‫כן…‬
‫אני לא סומכת על האישה הזאת במילימטר.‬
‫אתן יכולות לדמיין מה זה להסתיר סוד כזה?‬
‫דוק המסכן.‬
‫תמיד תהיתי איך החיים שלי היו נראים‬ ‫אילו ניק ואני יכולנו להביא ילדים לעולם,‬
‫אבל לגלות שיש לך ילד‬ ‫שאף אחד לא סיפר לך עליו?‬
‫זה בלתי נתפס.‬ ‫-אני לא רואה דרך להתגבר על זה.‬
‫טוב, תצטרכי למצוא דרך. למען דני.‬
‫את יודעת, במשך שנים ניסיתי‬ ‫להתקרב לאחותו של ניק, מליסה,‬
‫אבל למדתי שלא צריך לחבב‬ ‫קרובי משפחה כדי לחיות איתם.‬
‫טוב, לפחות רוז גרה בסיאטל.‬
‫כן, אפשר להתנחם בזה.‬
‫בואו נעבור לדברים חשובים יותר.‬ ‫תהיה פינת ליטוף בקרנבל או לא?‬
‫הייתי שמחה, אבל זה לא יעשה המון בלגן?‬
‫אתה חושב שהם יצליחו להתגבר על הכול?‬
‫האווירה הייתה קצת מתוחה בהתחלה,‬
‫אבל זה מובן, נכון?‬
‫זה מובן לחלוטין.‬
‫שניהם אמרו לי שהם רוצים להשלים,‬
‫אז אני בטוח שהם ימצאו פתרון.‬
‫אני אוהבת את האופטימיות שלך.‬ ‫-טוב, משפחה חשובה לי מאוד.‬
‫את יודעת, אחרי שאימא שלי מתה,‬ ‫סבתא רוז ואבא ניסו לחבר אותי לתרבות שלי.‬
‫הם רשמו אותי לבית ספר יפני‬ ‫כדי שארגיש מחובר לאימא שלי.‬
‫"אוקאסן" שלי.‬
‫ממש מגניב שהם עשו את זה בשבילך.‬
‫כן.‬
‫ואז, כשאבא שלי נפטר במפתיע,‬
‫למרות החששות שלה,‬
‫סבתא סיפרה לי על סבא דוק‬
‫כדי שאם יקרה לה משהו,‬
‫לא אהיה לבד.‬
‫טוב, ברור ששניהם אוהבים אותך מאוד.‬
‫לכן אני חייב להישאר חיובי,‬
‫כי אחרת איאלץ להכיר באפשרות‬ ‫ששני קרובי המשפחה האחרונים שנשארו לי‬
‫לא יהיו שוב יחד באותו חדר.‬
‫ואני פשוט לא יכול לחשוב על זה, אז…‬ ‫-לא נחשוב על זה.‬
‫בואו נשחק!‬
‫קדימה, ברי!‬
‫קדימה, ברי, קדימה!‬
‫בסדר!‬
‫קדימה!‬
‫בפנים!‬
‫בחוץ!‬
‫זריקה טובה, ולנסואלה.‬ ‫-תפיסה יפה, שרידן.‬
‫תאחלי לי הצלחה.‬
‫בהצלחה.‬
‫ברי, יש משהו בינך לבין הבחור החדש?‬
‫החדש והלוהט, ליתר דיוק.‬
‫מה? לא, אין כלום.‬
‫אחלה. אם את לא רוצה לשחק איתו, אני אשחק.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה, לא ידעתי…‬
‫לא. טיפלתי בחשבונות ונפל לי העט.‬
‫אבל הנה, מצאתי אותו.‬ ‫-יופי.‬
‫כן. אז מה אתה צריך?‬
‫אני מחפש‬ ‫את היסטוריית המרשמים של גברת ווטסון.‬
‫היא אמרה‬ ‫שהתרופות שהיא לוקחת נגד יתר לחץ דם‬
‫לא יעילות כמו שהיא קיוותה,‬
‫ורציתי לראות אם היא קיבלה עוד מרשם…‬
‫זה היה מהיר. תודה.‬ ‫-כן. אני טובה מאוד בעבודה שלי.‬
‫נכון. ואני מכבד את העבודה שלך.‬
‫ואני מכבדת את העבודה שלך.‬
‫ואני רוצה שגם דוק יכבד אותה.‬
‫גם אני.‬
‫אבל במלוא הכנות, זאת עיירה קטנה,‬
‫ונראה לי קצת מטופש לחשוב‬ ‫שלעולם לא ייווצרו קשרים אישיים בעבודה.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫אני תמיד בעבודה או בעיירה,‬
‫וגם שם אני רואה מטופלים מהעבודה.‬
‫ועדיף לצאת עם עמיתה מאשר עם מטופלת.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אז האפשרויות שלך מוגבלות.‬ ‫וכשלוקחים בחשבון את שאלת ההתאמה…‬
‫זה כמעט בלתי אפשרי.‬
‫לא שאנחנו מתאימים. בתאוריה, בכל אופן.‬ ‫-כן, זה היה ממש לא צפוי.‬
‫זה לא מה שחיפשתי.‬ ‫-אני יודע, נכון?‬
‫טוב, אז כנראה פשוט נשכח מזה.‬
‫כנראה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני…‬
‫יש לי…‬
‫טוב, שף, מה השלב הבא?‬
‫זה רק קצת רקע,‬ ‫למקרה שאנשים ישאלו על המנות.‬
‫תוכלי להגיד להם שיצרתי את התפריט הזה‬
‫כדי לחלוק כבוד לאימא המדהימה שלי,‬
‫שאני לא פוגש‬ ‫לעיתים קרובות כמו שהייתי רוצה.‬
‫ורציתי ליצור שילוב בין אימא ובן.‬
‫זה לא נשמע כמו שאתה חושב.‬
‫כן. כדאי שאכתוב טקסט או משהו כזה.‬
‫מגיע הערב מבקר מסעדות חשוב‬ ‫שאני לא יודעת עליו?‬
‫לא מבקר מסעדות.‬
‫קאיה.‬
‫אתה רוצה להרשים אותה.‬
‫כן, אני רוצה.‬
‫ראיתי איך היא מסתכלת עליך.‬
‫שום דבר שתעשה במטבח הזה‬ ‫לא ישנה את זה, לטוב ולרע.‬
‫כן.‬
‫תטעמי.‬
‫בסדר, אני חוזרת בי.‬ ‫זה יכול לשנות דברים לטובה.‬
‫אלוהים.‬
‫אז הדרך החדשה שלך בחיים, איך היא נראית?‬
‫אני רוצה לוודא שנצעד בה ביחד.‬
‫ברור.‬
‫אני פשוט לא יודעת אם חלק מהדרך הוא…‬
‫שנהפוך להורים.‬
‫אתה יודע, עברתי ארבע הפלות ולידה שקטה.‬
‫הבאתי לעולם ילדה שמעולם לא היה לה סיכוי.‬
‫אני יודע.‬ ‫-לא, אתה לא יודע.‬
‫אתה לא יודע. לעולם לא תדע באמת מה ההרגשה.‬
‫אני מצטערת. אני לא מנסה לטעון‬ ‫שאתה לא מסוגל להבין כי אתה לא אישה,‬
‫כי אני יודעת שהרגשת את האובדן הזה איתי.‬
‫נכון.‬
‫כן, אבל לא כמוך. אני מבין את זה לחלוטין.‬
‫הרגשתי את עצמי מחבקת אותם.‬
‫בכל פעם. כל תינוק ותינוק.‬
‫הרגשתי אותם כאן איתי. הם היו כל כך קרובים.‬
‫אני עדיין רוצה שתקבלי את זה.‬
‫אני יודעת. גם אני, אבל…‬
‫החיים פשוט לא עובדים ככה.‬
‫אז אני איכנע לגורל.‬
‫צדקת הבוקר. באמת ברחתי.‬
‫וכשעזבתי את אל-איי, ברחתי.‬
‫אבל אילולא ברחתי,‬ ‫לעולם לא הייתי פוגשת אותך.‬
‫ואני מאמינה שזה היה הגורל.‬
‫וזה מה שאני מנסה לעשות עכשיו.‬ ‫אני מנסה לרוץ לעבר השלב הבא.‬
‫אז פשוט תראה לי את הנוף הארור.‬
‫כי אני לא רוצה לדבר על זה יותר.‬
‫כן, אני לא בטוח שאני יכול לעשות את זה.‬
‫למה?‬
‫אני די בטוח שהלכנו לאיבוד.‬
‫ברור שהלכנו לאיבוד.‬
‫ברור.‬
‫אוי, לא.‬
‫אז, גלגל ענק או סחרחרה?‬
‫אני בעד סחרחרה.‬
‫כתוב כאן שהיא עולה פי שלושה.‬
‫אז נלך על גלגל ענק.‬
‫ואו. זו היא.‬
‫היא מושכת מאוד.‬
‫לוורנון תמיד היה טעם טוב.‬
‫תתנהגו יפה.‬
‫אנחנו צריכות להגיד לך את זה.‬
‫בנות.‬
‫היי.‬ ‫-הופ.‬
‫איפה ורנון? חשבתי שכולנו נפגשים כאן.‬
‫למרבה הצער, השיחה שלנו נגמרה ברע,‬ ‫אז הוא לא יצטרף אלינו.‬
‫הבנתי.‬
‫תסלחי לי, אני הולכת הביתה‬ ‫לבדוק מה שלום בעלי.‬
‫דני וליזי שם.‬
‫היה נעים להכיר.‬ ‫-כמובן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מצאת את הבר בקלות?‬ ‫-כן.‬
‫נהדר.‬ ‫-כן.‬
‫זאת ליזי.‬
‫שמעתי עלייך כל כך הרבה.‬
‫- מוסך גרברוויל‬ ‫רחוב ווקר 176 -‬
‫שים את זה שם. ואחר כך זה הולך לשם.‬
‫אנחנו לא צריכים‬ ‫להסתיר את כל החומר בקרוואן אחד.‬
‫בכמה קרוואנים את רוצה להשתמש?‬ ‫-בכמה שצריך.‬
‫תגיע עוד אספקה בחודש הבא.‬
‫יש לי כאן חמש שקיות.‬
‫זה נראה טוב, ג'ימי.‬
‫עוד קילו אחד.‬
‫הקרוואן ארוז ומוכן.‬ ‫-נהדר.‬
‫נעביר אותו לאתר הגלמפינג.‬
‫ג'ק ישמח לעזור לעוד משפחה במצוקה.‬
‫טוב, הצד הזה מכוסה ו…‬
‫לעזאזל.‬
‫בסדר, חבר'ה. בואו נארוז וניסע.‬
‫כן, בוס.‬ ‫-קדימה.‬
‫בסדר, זזים.‬
‫בסדר, פשוט נלך בעקבות השמש.‬ ‫אנחנו צריכים ללכת בכיוון דרום-דרום-מערב.‬
‫איזו שמש? יש עננים. אני לא רואה את השמש.‬ ‫-היא עדיין בשמיים. קדימה.‬
‫אני לא רואה אותה. איפה היא? שלום?‬
‫מרוב עננים לא רואים את האור‬ ‫ומרוב עצים לא רואים את היער.‬
‫בבקשה. בחייך, אני מנסה לעשות את מה שביקשת.‬
‫אני מנסה להוציא אותנו מכאן, טוב?‬ ‫ברור שזה היה רעיון טיפשי. אני מצטער.‬
‫כלום לא הולך לנו.‬
‫ברצינות, אני לא מבינה את זה.‬
‫אנחנו אנשים טובים, נכון?‬
‫למה החיים בועטים בנו‬ ‫כשאנחנו כבר על הקרשים?‬
‫ועכשיו הלכנו לאיבוד ביער.‬
‫פשוט הלכנו לאיבוד ביער.‬
‫כלומר, מה עוד יכול להשתבש?‬
‫ברצינות?‬
‫נו, באמת!‬
‫ברצינות?!‬
‫טוב, לפחות לא איבדנו את חוש ההומור שלנו.‬
‫תראי, אני יודע שאת מרגישה אבודה כרגע,‬
‫אבל אני מבטיח לך שנצליח לצאת מהיער יחד.‬
‫פשוטו כמשמעו, או מבחינה מטפורית?‬
‫גם וגם.‬ ‫-מה?‬
‫תודה לאל.‬
‫אלוהים.‬
‫לעזאזל, הלכנו לנצח.‬ ‫-היינו בפיגור של חמש נקודות.‬
‫כן, אבל לחץ נותן לי מוטיבציה, אז…‬
‫טוב… תודה שבאת.‬
‫כן. בשמחה.‬
‫היה…‬
‫היה כיף.‬
‫כן, גם החברים שלי מהעבודה נהנו.‬
‫הם המעריצים הכי גדולים שלך.‬
‫ואת?‬
‫כאילו, אתה לא רע…‬
‫יחסית לטירון.‬
‫יחסית לטירון?‬
‫רגע.‬
‫אני לא רוצה שתתקררי.‬ ‫-תודה.‬
‫אני אלווה אותך לאוטו, טוב?‬
‫ורנון.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫את יודעת…‬
‫רק לעיתים נדירות אתה זוכה לחשוב על חייך‬
‫ולהבין שהכול הסתדר בדיוק בצורה הנכונה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫טוב, במצב ההוא היו שתי דרכים אפשריות.‬
‫אבל רק דרך אחת הובילה אותי אלייך.‬
‫ואני אסיר תודה על כך.‬
‫אוי, ורנון.‬
‫אני פשוט לא יודע איך אצליח לסלוח לרוז.‬
‫אולי אתה לא חייב.‬
‫המטופל האחרון שלך ביטל בגלל הגשם,‬ ‫אז אתה יכול ללכת הביתה מוקדם.‬
‫את…?‬ ‫-לא.‬
‫ארזתי את החפצים שלי הבוקר‬ ‫והכנסתי הכול לאוטו,‬
‫אז אסע ישר לבית של לידי.‬
‫טוב, שמחתי לארח אותך אצלי,‬
‫גם אם רק לזמן קצר.‬
‫ואני שמחתי להתארח אצלך.‬
‫קמרון…‬
‫לא התכוונתי לזה כשאמרתי שאנחנו לא מתאימים.‬
‫אני פשוט עצובה. אני עצובה כי לא נזכה‬ ‫לחקור את החיבור המפתיע הזה.‬
‫כן, גם אני.‬
‫מזמן לא הרגשתי ככה.‬
‫אני יודעת.‬
‫ואני לא רוצה לוותר על זה בגלל המצב עם דוק.‬
‫אנחנו כמו רומיאו ויוליה, רק עם אותו אבא.‬
‫בכל אופן, זה לא הצליח להם בסוף.‬
‫כן, אבל אני חושב שזה יכול להצליח לנו.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אז בוא נמצא דרך.‬
‫מרשים מאוד לראות אישה בגילך‬ ‫במשרה חשובה כל כך בממשל העירוני.‬
‫כן? תגידי את זה לאימא שלי.‬ ‫-בשמחה.‬
‫אז, דני,‬
‫מה חוץ מליזי‬ ‫משאיר אותך כאן בווירג'ין ריבר?‬
‫אני לומד להכיר את סבא שלי.‬ ‫-בטח יש לך זמן גם לדברים אחרים.‬
‫טוב, הרבה טיולים בטבע וטיפוס מצוקים.‬ ‫קצת דיג.‬
‫אולי אתלמד במוסך,‬ ‫אבל אני בעיקר חי מרגע לרגע.‬
‫ואני מבינה למה,‬ ‫אבל יש לך חיים ארוכים לפניך, דני.‬
‫יש עוד המון חוויות שלא חווית.‬
‫אתה בטוח שאתה לא רוצה לחזור לסטנפורד?‬
‫ומה לגבי התוכניות שלך לטייל בעולם?‬ ‫-את יודעת, כשהבדיקות חזרו חיוביות,‬
‫המחשבה הראשונה שלי לא הייתה,‬ ‫"האם אסיים את הלימודים?"‬
‫או "האם אטפס על הר קילימינג'רו?"‬
‫אלא, "האם אי פעם אתאהב?"‬
‫והייתי די בטוח שהתשובה לשאלה הזאת שלילית,‬
‫עד שפגשתי את ליזי.‬
‫ולהיות איתה זה הדבר החשוב לי ביותר.‬
‫כן, אני רואה.‬
‫אז…‬
‫איך הלך עם סבא?‬
‫לא משהו, למען האמת.‬ ‫אבל אני מניחה שזה היה צפוי.‬
‫זה מצב מסובך מאוד לכל המעורבים.‬
‫ואני לא מאשימה את ורנון בתגובה שלו.‬ ‫אני רק…‬
‫אני מצטערת שלא הצלחנו להתפייס למענך.‬
‫אני יודע שניסית.‬
‫שנינו ניסינו.‬
‫ואף על פי שאנחנו חלוקים בהשקפותינו,‬
‫אני מוכן להשאיר את העבר בעבר.‬
‫ורנון, אתה לא חייב…‬ ‫-טוב, רוז,‬
‫אומנם תמיד אצטער‬
‫שלא זכיתי להכיר את ריאן,‬
‫אבל לא אתן לזה‬ ‫לקלקל את המתנה שזכיתי בה עכשיו:‬
‫הזדמנות שנייה עם דני.‬
‫תודה, ורנון.‬
‫ואני רק רוצה לומר ש…‬
‫שאני מצטערת מאוד.‬
‫אני מעריך את זה, רוז.‬
‫טוב…‬
‫שמעתי שיש תפריט חדש.‬
‫אפשר להצטרף אליכם?‬ ‫-בבקשה, שבו.‬
‫זה מהמם, נכון?‬
‫כן.‬
‫לא רציתי רק להראות לך את הנוף.‬
‫רציתי גם לחלוק איתך משהו.‬
‫אני יודע שאמרתי לך‬ ‫שכשהגעתי לווירג'ין ריבר,‬
‫ידעתי שאני רוצה לבנות כאן בר.‬
‫ולבנות כאן חיים.‬
‫אבל זה לא כל הסיפור.‬
‫כשעברתי לכאן, הייתי אבוד.‬
‫הייתי שבור.‬
‫הדחקתי את מותו של אחי במשך שנים,‬
‫וכשלונרגן מת, אני פשוט…‬
‫הייתי במקום אפל.‬
‫לא הצלחתי לצאת.‬
‫ניסיתי.‬
‫ג'ק…‬
‫לא היה לי מושג.‬
‫אבל…‬
‫החלטתי להמשיך להתקדם.‬
‫אני יודע כמה זה קשה. תאמיני לי, אני יודע,‬
‫אבל גם אנחנו יכולים להתקדם, מל.‬
‫עדיין נוכל לזכות בחלום שלנו, מל.‬
‫אולי זה לא ייראה כמו שדמיינו.‬
‫אולי זה לא יקרה מהר כמו שציפינו.‬
‫אבל זה יכול לקרות.‬
‫ואולי לילדים שלנו‬ ‫לא יהיו העיניים של אימא שלך…‬
‫אבל הם יוכלו לקבל את הלב הטוב שלה.‬
‫ואת הטעם המעולה שלה במוזיקה.‬
‫אנחנו נלמד אותם.‬
‫אם את עדיין רוצה את זה.‬
‫כן. אני עדיין רוצה את זה.‬
‫אתה בטח נהנה לשחק בנסיכות.‬ ‫-אני דווקא בקטע.‬
‫זה בשבילך, בריידי.‬
‫מה? בשבילי?‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫אני חושבת שזה אומר שניצחת.‬
‫באמת?‬
‫כי בדרך כלל אנשים לא מרמים‬ ‫כדי שמישהו אחר ינצח.‬
‫זה מה שקורה כאן?‬ ‫-מה? לא.‬
‫מותר לי ללכת לצייר?‬
‫בטח, מתוקה.‬
‫אתה יכול להוריד את זה, אתה יודע.‬
‫מה, את זה? לא, זה מוצא חן בעיניי.‬
‫האחיות שלי‬ ‫תמיד הלבישו אותי ככה כשהייתי ילד.‬
‫אחיות.‬
‫בגלל זה אתה טוב כל כך עם הייזל.‬
‫כשחושבים על זה, אתה טוב כמעט בכל דבר.‬
‫חוץ מאשר לדבר בכנות.‬
‫נשמע שדיברת בכנות עכשיו.‬
‫כשהייתי ילד,‬ ‫שיקרתי כדי להגן על האחיות שלי.‬
‫וגם על עצמי.‬
‫זה כנראה הפך להרגל.‬
‫אתה מגן על האנשים שאתה אוהב.‬ ‫אין בזה שום דבר רע.‬
‫כן.‬
‫האקסית שלי לא חשבה ככה.‬
‫אולי אתה צריך להיות‬ ‫עם מישהי שמעריכה אותך בזכות מי שאתה.‬
‫אני צריך לחזור לעבודה,‬
‫אבל תודה על זה.‬
‫זה היה נהדר.‬
‫כן, כדאי שאשכיב את הייזל לישון.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫זה בסדר, אני מסתדרת.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, שוב תודה.‬
‫היי, בריידי.‬
‫אל תפקפק בעצמך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את מרגישה יותר טוב?‬
‫כן, תודה.‬
‫אם את בסדר,‬ ‫אני אקח את השמיכות הנוספות למפונים.‬
‫בסדר.‬
‫ואז אביא לנו ארוחת ערב‬ ‫מהתפריט החדש של פריצ'ר?‬
‫כן. אני רוצה את כל המנות בתפריט, בבקשה.‬
‫בסדר. מה שתרצי.‬
‫- הבר של ג'ק -‬
‫בסדר. אז…‬
‫יש לנו כאן‬
‫עוף ג'מייקני מתובל ולחמנייה,‬
‫מקרוני וגבינה עם סרטן כחול,‬
‫וגולת הכותרת:‬
‫צ'ילי בשר צבי מעושן.‬
‫עוד לא טעמתי כלום, ואני כבר בעננים.‬
‫טוב, אימא שלי תמיד אמרה‬ ‫שכשהמנות מוצלחות באמת,‬
‫זאת אהבה מביס ראשון.‬
‫אני קורא למנה הזאת "הלוהטת"‬ ‫על שם שם מישהי שאני מכיר.‬
‫ואני מקווה שאת לא מפחדת מקצת חריף.‬
‫ואו.‬
‫פריצ'ר, אתה לא מפסיק להדהים אותי.‬
‫לא, באמת. אימא שלך תהיה גאה כל כך.‬
‫אז…‬
‫ספר לי עוד קצת על "הלוהטת".‬
‫טוב, אני אשמור את זה לקינוח.‬
‫להביא לך משהו לשתות?‬
‫יש לי בקבוק של פואנטסקה רזרבה בן 21 שנה‬ ‫ששמרתי לאירוע מיוחד.‬
‫זה נשמע יקר וטעים. כן, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫היי. התקשרתי אלייך ולא ענית.‬
‫אז תשאיר הודעה קולית.‬
‫קיבלנו הודעה על שרפות באלסקה.‬
‫אנחנו יוצאים מחר.‬ ‫-חשבתי שאתה עוד לא יכול…‬
‫אני לא יכול להיות בשטח,‬ ‫אבל אני עדיין יכול לחלק פקודות.‬
‫ביקשו ממני להיות מתאם האירוע.‬
‫וזה אומר ש…‬
‫אני צריך שתהיי ראשת הצוות.‬
‫ראשת הצוות? אמרת שאני לא מוכנה.‬
‫טעיתי.‬
‫אני צריך מישהי בצוות שלי שאני סומך עליה.‬
‫את עדיין בצוות שלי?‬
‫סליחה שאני אוכלת ובורחת,‬
‫אבל אני חייבת לארוז לנסיעה מחר.‬
‫נוכל לסיים את זה אצלך אחר כך?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫כמו שאמרתי, קאיה אוהבת את העבודה שלה,‬ ‫ואני תמיד אהיה חלק מזה.‬
‫לא מעניין אותי עם מי היא עובדת.‬
‫רק למי היא חוזרת הביתה.‬
‫הנה.‬
‫תודה.‬
‫את יודעת…‬
‫אני שמח מאוד שאת וסבא התפייסתם.‬
‫היה לי…‬
‫קשה מאוד מאז שאבא נפטר.‬
‫כן.‬
‫אז תודה.‬
‫זה די נהדר שכל המשפחה שלי‬ ‫יחד תחת קורת גג אחת.‬
‫כן.‬
‫טוב, אני שמחה שאתה שמח, דני.‬
‫אבל השיחה שלי עם סבא שלך הזכירה לי משהו‬
‫לגבי הבחירות שאנחנו בוחרים בצעירותנו‬
‫ואיך הן משפיעות על שארית חיינו.‬
‫בסדר.‬
‫אני חייבת לומר לך,‬ ‫לדעתי זו טעות מצידך להישאר בווירג'ין ריבר.‬
‫ג'ק.‬ ‫-בריידי, מה לעזאזל אתה עושה?‬