Megjöttünk.
Tudod, mit fogsz mondani?
„Szia, Mel vagyok! A lányod.”
- Csak a tényeket. - Igen.
Aztán óvatosan jöhetnek a fontos kérdések.
Érted?
Ha semmi sem jön be, beszélhetünk arról, mennyire szeretjük a faházakat.
A véredben van.
Nem tudom. Talán hibát követek el.
Talán nem kellene letámadnom ezzel karácsonykor.
Vagy máskor sem.
Talán el kellene felejtenem a múltat.
Megteheted.
Berakom a kocsit rükvercbe, és már itt sem vagyunk.
De lehet, hogy csak ideges vagyok, és végig kellene csinálnom.
Szerintem jobb, ha kitalálod, mit fogsz mondani,
mert már az ajtóban áll, és minket bámul.
Oké.
Jó napot!
- Látták a „nem veszek semmit” táblát? - Igen. Láttuk.
Sokan bepróbálkoznak?
Nem, a tábla miatt.
Igen, ez érthető.
Mit akar, ha nem eladni valamit?
Ez attól függ, hogy maga-e Everett Reid.
Ki kérdezi?
A lánya.
Mel Monroe vagyok.
Találtam pár szerelmeslevelet, amit 37 évvel ezelőtt az anyámnak,
Sarah Jensennek címeztek.
Szeretnék beszélni a férfivel, aki a leveleket írta.
Szeretnék segíteni, de nem én vagyok az a férfi, akit keres.
Oké.
Ismeri őt? Nem tudja, hol találom?
Sajnos nem.
Oké.
Nos...
- Megbocsátana egy pillanatra? - Persze.
A VIRGIN RIVER FAVÁGÓ JÁTÉKOK 1976. ÉVI BAJNOKA
Nyulat dinsztelek. Ha egy kicsit nem figyelek oda, rágós lesz.
Értem.
Szeretne még valamit?
Nem.
Azért köszönöm!
Sajnálom, hogy nem tudtam segíteni.
Semmi baj.
Boldog karácsonyt!
Na?
Ő az?
Igen.
És semmit sem akart tőlem.
Biztos jól vagy?
Igen.
Két napja még nem is létezett.
Nem hiányoltam az apámat egész életemben.
Nem baj, ha dühös vagy.
Igen, az vagyok.
Nyilvánvalóan.
De valami tisztázódott.
Micsoda?
Azelőtt nem tudtam, akarom-e őt az életembe,
most már tudom, hogy nem.
És ha meggondolja magát?
- Írhatsz neki levelet. - Végeztem a levelekkel.
- Képeslap? - Komolyan, Jack!
Szeretnék
egy rendkívüli karácsonyt veled és azokkal a családtagokkal,
akik az életünk részei akarnak lenni.
- Oké? - Oké.
Később elmegyünk korcsolyázni?
Kiskoromban
mindig jártam korcsolyázni anyukámmal.
Tegnap el akartam menni, de annyira lekötött minket apám keresése, hogy...
Persze.
- Igen? - Igen.
Oké.
Jól van.
Szia, Charmaine!
- Szia, Mel! Bocs, hogy zavarlak! - Semmi gond. Mi újság?
El kellett jönnöm a munkából,
mert nem múlnak a Braxton-Hicks-összehúzódások.
Meg tudnál vizsgálni?
Nem akarom a szentestét a sürgősségin tölteni.
Persze. Indulok, a rendelőben találkozunk.
Remek. Köszönöm! Van egy ajándékom neked és Jacknek karácsonyra.
Azt is elhozom.
Rendben, hamarosan találkozunk.
- Oké, szia! - Szia!
Minden rendben?
Igen. Csak vennünk kell
Charmaine-nek valamit karácsonyra, oké?
Hé! Mindenkinek más formájú a mézeskalácsa. Így most nincs elég manó!
Bocs, ideges vagyok!
Anyukád még nem írt vissza?
Nem. Úgy érzem, már üldözöm. Rengetegszer hívtam és írtam neki.
Menj át Connie-hoz, beszélj vele!
- Elkísérhetlek, ha akarod. - Nem kell, egyedül is megy.
Ti koncentráljatok a versenyre! Hamarosan kezdődik.
Hogy állunk, Vernon?
Nos, van egy kis technikai problémánk.
Nem csak Lizzie vágta ki a biztosítékot.
- A diótörős tematikának annyi. - Ne!
- Semmi baj! - Van másik?
Reggeli után keresünk Dennyvel egy másik biztosítékot.
Azt hittem, átmész Connie-hoz.
Megyek. De előbb befejezem a reggelit.
Megint meginogtam, igaz?
Van virsli a hűtőben.
Kapsz egy burritót palacsintából és virsliből.
Mázlista!
Úristen!
- Nagyon hideg! - Hihetetlen, hogy rávettél!
- Hihetetlen, hogy megtetted! - Mázlid van, hogy szeretlek!
Mit mondtál?
Előbb a köntös!
Igen. Tudod, mit? Nem mondtam semmit. Nem hallottál semmit, nem mondtam semmit.
Nem! Ezt nem lehet nem meghallani!
Komolyan gondoltad?
Igen.
Komolyan gondolom. Nem akartam kimondani, mert a válás kellős közepén vagy...
Figyelj, semmi gond!
Jó volt hallani.
De még nem ígérhetek senkinek semmit.
A „szeretlek” nagy ígéret.
Tudod,
megértem.
Megértelek. De nekem csak az számít, hogy most
csakis itt akarsz lenni velem.
Nem. Nem itt akarok lenni. Egy kandalló mellett akarok lenni, mert megfagyok.
Egy kandalló mellett akarok lenni, veled.
- Menjünk innen! - Menjünk!
Charmaine?
Szia!
Istenem! Jól vagy? Mi történt?
Az összehúzódásaim gyakoribbak.
Elfelejtettem az ajándékot.
- Semmi baj! - És itt van az ikrek apja is.
Helló, Mel!
Calvin!
Sarokba szorított a kocsimnál, és azonnal rosszabbul lettem.
Elvettem a kulcsát. Nem biztonságos, ha így vezet.
Nem, nem biztonságos, ha így vezet. Igazad volt.
De lehet, hogy rontottál a helyzetén.
Látod? Ha igazán aggódsz miattam, akkor jobb, ha eltűnsz innen!
Jogom van itt lenni. Ők az én gyerekeim is.
Igen, de Charmaine a páciensem.
Ha nem akarja, hogy itt legyél,
akkor elmész, akkor is, ha te vagy a biológiai apa! Gyerünk!
Még nem végeztünk, Charmaine!
Rendben.
Most már tudod, miért hazudtam.
Most már tudom.
Oké, gyere, átmegyünk a vizsgálóba!
Nem szenteste fogsz szülni, oké?
Oké? Oké!
Változott a terv.
Nem lesz gond!
- Oké. - Oké.
Nagyon csalódtunk bennetek.
Egész hétvégére azt terveztük, hogy együtt leszünk.
Tönkreteszitek a családi karácsonyt, amit Melnek ígértem.
Van erre mentségetek?
Szerintem apátok kicsinyes.
Nem vagyok kicsinyes.
Csupán nem akarom a pasiddal tölteni a karácsonyt.
- Utálod, hogy boldog vagyok. - Nem utálom,
csak ne dörgöld az orrom alá!
- Figyeljetek! - Szeretnéd, ha szenvednék, ugye?
- Ezt akarod? - Hé!
Ez a te döntésed.
Nem, ha ő itt van. Őrült vagy, ha másképp gondolod!
Hékás!
Először is, apa, „őrült”? Komolyan?
Másodszor, anya, apa kérése valamelyest érthető.
Mit csináljak? Tegyek úgy, mintha szenvednék?
Én hazaküldeném Javit. Jack azt mondta, ez családi karácsony.
Igen. És ha a dolgok továbbra is így haladnak,
Javier hamarosan a családunk tagja lesz.
Oké. Nem küldjük haza Javit.
Világos?
Közelítsük meg máshogy!
Gyerekkorunkban mindig a család fontosságáról beszéltetek,
és arról, hogy milyen fontos, hogy ünnepekkor együtt legyünk.
Képzeljétek,
ez az első karácsony a sok közül, amit együtt töltünk!
Az én gyerekeim nem fognak egyik házról a másikra járni azért,
mert ti nem voltatok képesek 48 órán át
civilizált emberek módjára viselkedni!
És hamarosan itt az esküvőm. Szeretnétek meghívottak lenni?
- Igen. - Persze.
Csodás! Ugyanazt tudom mondani nektek, amit ti nekünk gyerekkorunkban.
Csak akkor jöhettek ki a szobából, ha megbeszéltétek!
Szia!
Bejöhetek?
Ez a te szobád.
Tudom. Csak tiszteletben akartam tartani, hogy egyedül akarsz lenni,
bár ezt most meg is szegtem.
Bár ilyen tisztelettudóan jelentetted volna be a hírt!
Amíg még eldönthetted, mit akarsz.
Ha azt hiszed, én mondom el apádnak...
Bocs, hogy nem mondtam el!
De nem kellett a segítséged a döntésben.
Bár szeretném, ha támogatnál. Ha megoldható.
Még tinédzser vagy, Lizzie! Ez egy életre szóló elköteleződés.
Tudom.
Ahogy Denny is.
De nem egyedül fogjuk csinálni.
Azt mondják, a gyerekneveléshez több ember kell.
Az egész város segít.
Nem értem, miért nem tudtatok várni.
Nem így terveztük.
De ezzel az időzítéssel
Denny láthatja, ahogy a gyereke felnő.
Ha vártunk volna...
sok dologról lemaradt volna.
Nagyon sajnálom Dennyt.
De te vagy a kislányom.
És nem akarom, hogy az egész életedet feláldozd érte
vagy a babáért!
Tudom, hogy furcsának tűnik,
mert te ennyi idősen a karrieredre koncentráltál.
De szerintem ez nem áldozat.
Ugyanúgy dolgozni fogok. Imádom a munkámat.
De az anyaságot mindennél jobban várom.
Szeretném, ha a részese lennél.
Szóval,
el tudod fogadni a helyzetet?
Ha ezt akarod...
megpróbállak támogatni benne.
Megpróbálnál egy kicsit örülni neki?
Nagymama leszel.
Nem. Túl fiatal vagyok ehhez.
Egy fiatalosabb elnevezés kell.
Szerintem ez megoldható.
Azt hiszem, megvan.
Nagyapa!
Én csak...
Mi az?
Az esküvői albumunk Hope-pal.
Megnézhetem?
Igen.
Életem legszebb napja.
Ha mindketten szeretnétek, ti is eljuthattok idáig egy nap Lizzie-vel.
Szerintem is.
De szeretnék meggyőződni arról, hogy készen állunk-e erre.
Egy gyerek felnevelése nagy felelősség,
de Lizzie-nek majd rólam is gondoskodnia kell egyszer,
szeretném, ha ezt átgondolná.
De ez minden házasságban így van.
Lizzie is ezt mondta, amikor beszéltünk erről,
de kell egy kis idő, hogy ezt megoldjuk.
Igen.
Nagy szíved van, úgyhogy csak hallgass rá!
Ha eljön az ideje, tudni fogod.
Nagyon jól fest a házasság.
Tökéletes nap volt.
Bármit megadnék, hogy újra átélhessem.
Miért is ne?
Azt mondtátok, megújítanátok a fogadalmatokat.
Igen, régebben beszéltünk erről.
De aztán jött Hope balesete és a diagnózisom...
Ha eljön az ideje, tudni fogod.
Segítenem kell Melnek a rendelőben.
El tudnád vinni ezt a biztosítékot Hope-nak a vásárra,
és segítenél nekik összerakni a dolgokat?
Sietek, ahogy tudok.
- Persze. - Oké?
Oké.
Az a torta a tiétek lesz.
A miénk.
Megkaptam Lizzie laboreredményét, a baba neme is szerepel benne.
El akartam olvasni,
de aztán arra gondoltam, talán kettesben szeretnétek kinyitni a borítékot.
Ti döntitek el.
Köszönöm!
Jól van, Doki hamarosan itt lesz.
Azt hiszem, nem én leszek az első páciens az új szülészeti központban.
Itt is megvan minden, ami ott lenne.
Mint ez a pattogó labda. Tényleg működik?
Tényleg. Lehetővé teszi, hogy a baba lefelé haladhasson a szülőcsatornában,
hogy gyorsabb legyen.
És ha körkörös mozdulatokat végzel...
Így!
Így nem terheled annyira a derekadat. Ez az!
Nem hiszem, hogy ezt a terhet bármi is tudja enyhíteni.
Nem akarom, hogy olyanok legyenek, mint ő.
Te fogod felnevelni a fiúkat, oké? Ez számít.
De ő az apjuk, vannak jogai.
De ezek nem abszolút jogok.
Nem kellene börtönben lennie?
Nos, az FBI ejtette a vádakat,
mert Calvin együttműködött,
segített elkapni Melissa Montgomeryt.
Aki aztán megpróbálta megölni.
Ezért Calvint bevonták a tanúvédelmi programba.
Nagyon sajnálom, Charmaine!
Hogy gabalyodtatok össze?
Mindannyian követünk el hibákat.
A szomorúság, a düh és a rengeteg alkohol miatt történt.
És haragudtam Jackre.
Mel, itt vagy?
- Maradjon köztünk, jó? - Persze.
A szüleim megbeszélik a dolgokat.
Szóval lett egy kis szabadidőm,
így elmehetünk korcsolyázni... Mi történik?
- Szia! - Szia!
Charmaine, mit csinálsz?
Csak riszálom a fenekem vajúdás közben.
Oké. Remek.
Én megyek is.
Oké.
Sok szerencsét!
Nem kell szerencse, itt van Mel.
Majd szólok, oké?
Oké.
Sziasztok! Jack! Te is bemosakodsz?
Nem, ezt rátok, profikra bízom. Boldog karácsonyt!
Oké.
Hogy vagyunk?
Majdnem nyolc centinél tartunk.
Jól csinálja.
Jól csinálom? Szerinted így van? Tényleg? Szerinted jól csinálom?
Szerintem jól csinálod, oké? Nagyon jól csinálod.
Mi a baj? Láttam már ezt az arcot.
Valami baj van.
A vérnyomásod kicsit magasabb, mint a normál érték.
- Ezt hogy érted? - Talán semmiség.
Lehet, hogy preeklampszia.
És ha ez a helyzet,
akkor a babák talán nem kapnak elég oxigént.
Jobb lesz, ha felfekszel a vizsgálóasztalra.
Kapni fogsz egy kis vérnyomáscsökkentőt,
hogy levigyük a vérnyomásodat.
Nincs baj, oké?
Vigyázunk az ikrekre, oké?
Oké.
Sok szerencsét, Hope!
Köszönöm, Muriel! Neked is.
Megkönnyebbültem, hogy sikerült megbeszélnetek a dolgokat anyukáddal.
Tudom, én is nagyon megkönnyebbültem. Pedig a burritóból is ettem.
Még azt is megígérte, hogy ma este ránk fog szavazni.
Nos, ebben az esetben jó barátok leszünk.
Szia, Hope! Hol van a másik feled?
Be kellett mennie a rendelőbe. És a tiéd?
Nagyon vicces! Remélem, este is ilyen jó lesz a kedved,
miután csúfos vereséget szenvedtek.
Lehet, hogy ti vagytok a címvédők, de idén én fogok nyerni.
És Vernon. De főleg én.
Sok szerencsét! És ne feledd, nem szégyen a második helyen végezni!
Helló!
- Megvan a biztosíték. - Hála az égnek!
Segíts, rengeteg dolgunk van!
Rendben. Te jó ég!
Nézd! Rakjuk fel ezeket! Ebből egy csomó hiányzik.
Hol van a vége?
Fura volt látni, hogy vajúdik az ikrekkel?
Igen. Nagyon fura volt.
De csak jót kívánok neki, tudod?
Örülök, hogy boldog.
A szülési fájdalmakat leszámítva.
Ha már fájdalom, szerinted anya és apa hogy haladnak?
Talán az is jó hír, ha nincs hír.
Ha sikerül rávenni őket, hogy leüljenek holnap ehhez az asztalhoz,
az egy karácsonyi csoda lesz.
Reméltem, hogy este eljönnek a karácsonyfa-díszítő versenyre.
Mind együtt lehetnénk, felvidíthatnánk Melt.
Talán túl optimista vagyok.
Támogatom az ötletet, de azt kell mondanom,
ha Melt nem számítjuk, meglep, hogy mennyire szeretnél
egy nagy, családi karácsonyt.
Miről beszélsz? Miért?
Te voltál az első, aki nem kért a karácsonyozásból.
Legidősebbként én repültem ki a fészekből először.
És háborúba is mentem.
Igen, értem. De utána visszajöhettél volna, de nem tetted.
Tudom, hogy nem jöttél ki jól apával,
és gondjaid voltak a háború után,
de tudod, hiányoltunk.
És szerintem te inspiráltad Donnát, aki követte a példádat.
Ne már! Szerinted én tettem tönkre a családi karácsonyokat?
Igen. Ha belegondolok,
talán anyáéknak is ez volt az utolsó csepp a pohárban.
Nagyon vicces!
Nem tudom, talán van benne valami igazság, tudod?
Ha egy gyerek felnő, minden megváltozik.
Kiköltözik, saját családot alapít, megszakadnak a hagyományok.
De minél többet beszélünk Mellel a családalapításról,
annál inkább hiányoznak a családi karácsonyok.
Ismered a mondást.
Az otthon az a hely, ahonnan kamaszként szabadulni akarsz,
és ahová idősebb korban vissza akarsz térni.
Igen, ez igaz.
Sokkal otthonosabb, mióta itt vagy.
Komolyan. Sokat jelent.
Nekem is sokat jelent.
Örülök, hogy új hagyományokat teremtünk.
Mi vagyunk a felnőttek!
Meghívjuk anyát, apát és a testvéreinket,
még akkor is, ha nem jönnek el.
Úgy gondolom, ha mi ketten támogatjuk egymást,
nem lesz gond.
Igen.
Pontosan.
Te vagy a legjobb.
Emlékszel, mikor gyerekként ezt csináltam?
Istenem!
Oké. Készen állsz?
Igen.
Oké. A következő összehúzódáskor nyomj egy nagyot! Készen állsz? Oké.
Oké. Szép munka!
Igen. A vérnyomásod is rendeződött.
Viszont a magzati pulzus időnként kissé alacsonyabb.
- Mi? - Nincs baj.
Ez teljesen normális,
ahogy a babák halad a szülőcsatornában.
Melnek igaza van. De azért erre figyelünk.
A következő összehúzódásnál is csináld ugyanezt, oké?
Oké.
Gyönyörű kisbaba, Charmaine!
- Kisfiú. Igen. - Oké.
Oké, most pihenj egy kicsit, utána kezdjük elölről!
Nem vagyok rá képes.
Hé! Figyelj rám, oké? A második sokkal könnyebb lesz, ígérem!
- Oké? - Oké.
És itt van az első kisbabád.
Itt vagyok, és itt van Doki is. Segítünk, oké?
- Oké. Bár anyukám is itt lenne! - Oké.
Itt van. Őt látom, amikor rád nézek.
Köszönöm!
Oké. Ez a kisfiú találkozni szeretne az öccsével.
- Oké. Készen állsz? - Igen.
Ő is készen áll. Mehet?
Oké. Menni fog!
Oké.
Szia!
- Igen. - Szia!
Megcsináltad!
Oké. Kisfiú.
Megnézed?
Igen, megnézem!
- Istenem! - Tessék, drágám!
- Szia, kicsim! - Tessék.
Itt a második.
Megcsináltad!
Már nagyon vártam, hogy találkozzunk!
Olyan büszke vagyok rád, Charmaine! Anyukád is büszke.
Köszönöm!
Igen.
Gyönyörűek!
Szép volt!
- Szia! - Szia!
- Ez gyönyörű! - Köszönöm!
Tetszenek a pomponok.
Pont olyan szépen lógnak, mint 20 éve.
- Nekem hoztad? - Igen.
Köszönöm!
Mi a helyzet? Minden rendben van a rendelőben?
Igazából nem a rendelőben voltam.
Hol voltál?
A volt menyasszonyom, Michelle eljött a tegnapi előadásra.
Kérte, hogy beszéljünk ma reggel.
Szólnom kellett volna, de nem tudtam, mit akar.
És mit akart?
Úgy tűnik, józan.
Szeretne még egy esélyt.
Családot akar.
Egy új életet, velem.
Értem.
Mit mondtál?
Nekem már van életem.
Itt.
Veled.
Figyelj, nézd!
Tudom, hogy ez még nem merült fel,
de én nem akarok gyerekeket.
Régebben szerettem volna.
De ehhez már késő.
Nem voltam biztos benne, de szeretném, ha tudnád,
hogy nekem jó így.
Csak te kellesz.
Rendben. Akkor munkára!
Segíthetnél az utolsó simításokban,
mert a fa nem fogja feldíszíteni magát.
Rendben.
Mit csináljak?
Kezdd ezzel!
- Szia! - Szia!
Pihennek.
Charmaine nagynénje úton van ide. Köszönöm!
Szívesen!
Nagyon jó voltál.
Köszönöm! Te is.
Tudod, néha, amikor veled dolgozom,
úgy érzem magam, mint egy büszke apa.
Bocs, nagyon nehéz reggelem volt!
Megtaláltam a biológiai apámat, aki rögtön elutasított.
Azt hittem, apád elhunyt.
Igen. Az, aki felnevelt,
de most jöttem rá, hogy anyámnak viszonya volt egy másik férfival.
Nem volt értelme megkeresni.
Értem.
Próbáltam kitölteni egy űrt.
Bár ez most őrültségnek tűnik.
Figyelj!
Lehet, hogy nem vagyok apád, sem biológiailag, sem máshogy,
de mindig számíthatsz rám!
Szerencsésnek tartom magam emiatt.
Ha ő nem így gondolja, bolond.
Nem tudja, mit hagy ki!
Igazad van. Nem tudja, mit hagy ki.
- Igen. - Igen.
De van valaki más,
aki az oltár elé vezethetne engem.
Megtiszteltetés lenne.
- Rám gondoltál, ugye? Oké. - Igen. Rád gondoltam.
Tényleg?
Köszönöm!
Remélem, még láthatom Jack arcát, amikor megpillant téged.
Látni fogod.
Igen. A klinikai vizsgálat sikeres lesz.
Remélem is, mert szeretném látni, ahogy tavasszal
világra segíted a dédunokámat.
Hogy...
Istenem! Lizzie terhes?
Igen. Végre elmondta az anyukájának,
így engedélyt kaptam, hogy megoszthassam a hírt.
Gratulálok!
- Köszönjük! - Biztosan izgatott vagy.
És gondolom, Hope is!
Egek!
Milyen tökéletes karácsony!
Igen. És ha ma este megnyerjük a versenyt,
az lenne csak a hab a tortán!
Igen. Az remek lenne.
Majdnem tökéletes lenne.
Itt maradnál Charmaine-nel, amíg ideér a mentő?
Valamit el kell intéznem Hope-nak ma estére.
Persze.
- Este találkozunk. - Igen.
- Jól van. - Köszönöm!
Denny! A vásáron vagy?
Figyelj! Segítened kell valamiben.
Persze, nagyapa! Intézem.
Tudom, hogy csak holnap lesz karácsony,
de szerettem volna korábban ajándékozni.
Nem bánod? Itt van nálam.
Mit tenne Jézus?
Oké, nézd!
Gondolkodtam azon, amit tegnap mondtál.
Mivel hamarosan véget ér az itteni munkám, szerettem volna, ha tudod,
hogy Virgin Riverben akarok maradni.
Bemutatom neked Virgin River új tűzoltóparancsnokát!
Várj! Ez mikor történt?
Pár órája. Tudtam, hogy Hope parancsnokot keres.
Mondtam neki, hogy érdekel, és még ott helyben igent mondott.
- Szóval maradsz. - Igen.
Vagyis nem a hiányom lesz az ajándék, ahogy terveztem.
Remélem, nem lesz eleged belőlem.
Esélytelen.
Csak hogy tisztázzuk.
A munka miatt maradsz?
Nem.
Miattad maradok.
Nem tudom, hogy szárnyaljam ezt túl.
Biztosan kitalálsz valamit.
- Szia! - Ideértél!
- Igen. - A pálya bezárt.
Gondoltam. Nem baj.
Charmaine?
Istenem! Szerelmes a fiúkba!
Igen. Úton vannak Grace Valley-be.
Ott éjszakáznak. De jól vannak.
- Jó. - Igen.
És imádta a gyümölcstortát, amit adtunk.
- Ne! - De igen!
Ez az! Jól csináltuk!
Tudom.
Mi újság a szüleiddel?
Gőzöm sincs.
Még nem tudok semmit.
Nem tudom, eljönnek-e este vagy holnap.
Nos, nálunk sem rózsás a helyzet, Joey az előbb hívott,
Morgannek gyomorrontása van.
- Ne! - De igen.
Ma a panzióban alszanak.
De talán holnapra jobban lesz.
Sajnálom!
Úgy érzem, hogy a rendkívüli karácsony
nem akar összejönni.
Nem vagyok olyan biztos ebben.
Persze, vannak hiányzóink.
- A biológiai apám elutasított. - Még az is.
Nem korcsolyáztunk.
De most itt vagyunk, ezen a gyönyörű helyen, a választott családunkkal.
Szerintem ez rendkívüli dolog.
Tényleg?
Igen. Azok a legjobbak, akik szeretnének az életem részesei lenni.
Azt hiszem, ezt meg kell ünnepelni.
És remélhetőleg ezt a gyerekeink is megünnepelhetik majd.
Biztosan.
Boldog karácsonyt!
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
Hát itt vagy, Vernon! Figyeljetek!
A szavazás nyilván titkosan zajlik,
de ismerem a kézírásotokat!
Ha nem nyerünk, beárullak titeket a Jézuskánál! Gyertek!
- Oké. - Oké.
Üdvözlök mindenkit a 44. Virgin River-i Karácsonyfa-díszítő Versenyen!
Kapcsoljuk fel a fényeket, és döntsünk barátainkat, családtagjaink fáiról!
Készen álltok? Csináljuk!
Öt, négy, három, kettő, egy!
Boldog karácsonyt!
Szép! Jól van, ez a nyerő! A többit nem láttam, de...
Jaj, Jo! Ez nagyszerű!
Tudom! Olyan mókás!
A diótörő nagy kedvencem volt.
Ez közös bennünk.
Lizzie sokat segített, mint mindig.
Nem gondoltam, hogy ilyen gyorsan felnő.
Mintha épp pislogtam volna, és lemaradtam volna. Nem tudom, hogy illek én a képbe.
Főleg, hogy ilyen közel kerültetek egymáshoz.
Amint megszületik a baba,
Lizzie tőled fog kérdezni, mert én nem tudok segíteni.
- Például a szoptatásról. - Üvegből ivott.
Az altatásról.
Volt egy dadusunk. Egy igazi kincs!
Érted, mit akarok mondani, Deidre! Szüksége lesz rád.
Mellette vagyok, de nem én vagyok az anyja.
Sziasztok!
Örülök, hogy mind itt vagytok, mert mondani szeretnénk valamit.
Kislány!
Hallottad? Kislány! Egy rosszcsont kislány!
Ebben tudok segíteni.
Gratulálok, apuka!
Jaj, ne! Istenem!
- Helló! - Gratulálok!
Köszönjük!
Kislány!
Hahó!
Szia!
Két nap alatt kétszer? Követsz?
- Nem. - Nem?
Nem számítottam rá, hogy jössz.
Nem számítottam rá, hogy jövök.
Lark és Hazel rángattak el ide?
Nem. Ma este Lark anyukájánál vannak.
Igazából csak ültem otthon, és arra gondoltam,
kell egy kis karácsony, már nagyon várom.
Nem megy ki a dal a fejemből.
Nekem sem.
Eddig milyen a karácsony?
Kész káosz!
Apa nem képes elfogadni anya új pasiját.
És az sem segít, hogy a pasi is itt van.
Anyukád elhozta magával az új pasiját karácsonyra?
Igen. Ezért Jack és én
bezártuk a házba anyát és apát, hogy beszéljék meg a dolgot.
Merész.
De nem biztos, hogy apa megbékél.
Megértem.
Nehéz végignézni, ahogy az, akit szeretsz, továbblép.
Még ha örülsz is a boldogságának.
Igen.
Igen, tényleg nehéz.
Sziasztok!
- Szia, Jack! - Szia!
Boldog karácsonyt!
Anya és apa itt vannak!
- Bocs! - Anya és apa.
Boldog karácsonyt!
- Neked is! - Boldog karácsonyt!
Megtettük, amit kértek. Megoldottuk.
Itt vannak.
Sajnáljuk, hogy késtünk, de sok mindenről kellett beszélnünk!
A házasságunkról.
Arról, hogy eltávolodtunk.
Arról, hogy szétesett a családunk.
Az az én hibám is volt.
Nem, nem a tiéd, a miénk. Vagyis nekünk kell megoldanunk.
Igazad volt, Jack! Lehet, hogy már nem vagyunk házasok,
de egy család vagyunk.
És akkor is együtt kell lennünk, ha a családunk gyarapszik.
Nem küldtétek haza Javit.
Épp ellenkezőleg. Miután beszéltünk apáddal,
ő beszélt Javival, és megkedvelték egymást.
Kiderült, hogy nagyon sok közös van bennük.
Jó az ízlésünk a nők terén.
- Ne! - Ez sosem lesz vicces.
Szerintem vicces.
Szóval készek vagyunk együtt tölteni a karácsonyt, ha még áll a meghívás.
Nem tudom. Mit gondolsz?
Ez elég nagy kérés.
- Igen. Tudom. - Igen.
Ismered anyát. „Minél többen vagyunk, annál jobb!”
Oké, jöhettek!
Büszke vagyok rád, apa! Gyere ide!
- Ez a beszéd! - Köszönöm!
- És vicces volt. - Igen.
Jól van. Szóval Javi marad?
- Anya! - Tudom.
Nem tudom kiverni a fejemből, hogy milyen csodás voltál a színpadon tegnap este.
És hogy milyen aranyos voltál Hazellel.
Imádnivaló volt. Egy őstehetség.
Cameron, tudom, hogy azt mondtad, nem akarsz gyereket...
Nem csak úgy mondtam, komolyan gondoltam.
Igen, de lesznek dolgok, amikről így lemaradsz.
Például nem fogsz levelet írni a Télapónak.
Ehhez nem kell gyerek.
Nézd,
nem akarok egy nap ráébredni arra,
hogy neheztelsz rám, mert sosem lehettél apa.
Miről beszélsz?
Arról, hogy összetörnék,
ha most elveszítenélek.
De a gondolat, hogy én vagyok az oka annak, hogy rengeteg mindenről
lemaradtál az életben,
azt nem bírnám elviselni.
Csak annyit kérek karácsonyra, hogy gondolkodj ezen!
Oké? Megtennéd értem?
Igen, persze.
Jó.
Miért pont a Diótörő?
Az első karácsonyunkkor Vernon elvitt A diótörőre.
Lehet, hogy nem ez a legkreatívabb fa, de számunkra a legértékesebb.
Elfelejtettem bekapcsolni a világítást az egyik dísznél,
ettől lesz igazán egyedi a fa.
Melyiket?
MEGINT HOZZÁM JÖSSZ?
Atyaég!
Rengeteg csodálatos dolgot láttam már életem során.
És remélem, elég szerencsés leszek ahhoz, hogy ez folytatódhasson.
Bármi történjék is, tudom,
hogy te leszel a fény az éjszakában,
ahogy eddig is az voltál.
Szóval, amíg még megtehetem,
szeretnék a szemedbe nézni, és újra feleségül venni, Hope McCrea!
Istenem, de szeretlek!
Én is téged!
GYŐZTES!
Oké.
Jól vagy?
Igen.
Szerinted vicces?
Igen.
Mert végre találtam valamit, amiben Jack Sheridan nem jó!
Ez életem legjobb karácsonya!
Szia!
Köszönöm!
Túlszárnyaltalak.
Kapj el egyet a nyelveddel! Ez az!
Köszönöm!
A LEGCSINIBB MAMI
„A legcsinibb mami!” Ez találó!
Ez jó lett.
Ne, állj le!
Igazán kitettél magadért ezzel a fülbevalóval.
Egyszerűen imádom!
- Szuper. - Köszönöm!
Szívesen!
És még nincs vége.
Micsoda?
Hogy érted?
Csak várj egy kicsit!
Oké.
Csukjam be a szememet, vagy...
Szerintem inkább tartsd nyitva!
Oké.
Te jóságos...
Nem!
De igen!
- Istenem, vettél egy Pónit! - Vettem egy Pónit!
PÓNI
Szia! Istenem!
Szia, kicsike! Helló!
Boldog karácsonyt!
JACK BÁRJA
És ez az enyém!
- Jaj, ne! - Brady segített neked.
Ezt fel kell vennem.
Oké, persze.
Oké, én jövök.
Halló?
Hogy van a kislányunk?
Hazel jól van.
Varázslatos karácsonya volt.
És Brady?
Nem gyanít semmit.
- Szia, Mike! - Bocs, hogy karácsonykor zavarlak!
Azonosították a holttestet.
Tudják, hogy Wes Logan.
Milyen nagy a baj?
Nemsokára óriási hír lesz belőle.
Oké.
- Kösz, hogy szóltál! - Szívesen!
Mi történt?
Nem mondasz semmit?
Mit keresel?
Még egy jutalomfalatot?
Nézzenek oda!
Jaj, kicsikém!
- Jobb vagy bármilyen ékszernél, igaz? - Igen.
Fogd meg!
- Menni fog? - Igen.
- Biztos? - Igen.
Helló!
Segíthetek valamiben?
Mel Monroe-t keresem.
Ki kérdezi?
Az apja.
Annyira hasonlítasz anyukádra!
A találkozásunk feltépte a régi sebeket.
Nem tudtam mit mondani.
Tehát hazugság volt?
Nem hazudtam.
Nem az vagyok, aki a leveleket írta.
Már nem.
Anyád halála óta már nem.
Gondolom, te is ezt érzed valamilyen módon.
Nézd! Nem tudom, mit akartál mondani,
vagy mit akartál hallani.
Szeretnéd, ha az életed része lennék?
Vagy csak a vesém kell? Nem számít.
A lényeg,
hogy én vagyok az apád.
És itt vagyok.
Hoztam neked valamit.
Gondoltam, örülnél, ha még egyszer hallhatnád anyukád hangját.
Köszönöm!
Valamint
el kell mondanom egy fontos dolgot.
A feliratot fordította: Krizák Klaudia