Der er det.
Vet du hva du skal si?
"Hei, jeg er Mel, datteren din. "
- Hold deg til fakta. - Ja.
Og så gå varsomt inn i de dypere spørsmålene.
Ikke sant?
Og hvis alt annet slår feil, kan vi snakke om vår felles kjærlighet til hytter.
- Kanskje det er genetisk. - Jeg vet ikke. Kanskje dette er en feil.
Det er voldsomt å overrumple noen på julaften.
Eller i det hele tatt.
Kanskje jeg burde la fortid være fortid.
Det kan du.
Jeg kan sette bilen i revers og kjøre herfra.
Eller kanskje jeg bare er nervøs og bør gjennomføre løpet.
Du vil kanskje finne ut hva du skal si,
for han står nå i døren og stirrer på oss.
Ok.
- Hei. - Så du ikke "ingen selgere"-skiltet?
Nei. Vi så det.
Kommer mange selgere helt hit?
Nei, på grunn av skiltet.
Ja. Det gir mening.
Hvis du ikke selger noe, hva vil du?
Det spørs vel. Er du Everett Reid?
Hvem spør?
Datteren hans.
Jeg er Mel Monroe.
Jeg fant noen kjærlighetsbrev til min mor, Sarah Jensen,
fra 37 år siden,
og jeg vil snakke med mannen som skrev dem.
Jeg skulle ønske jeg kunne hjelpe deg, men jeg er ikke mannen du ser etter.
Ok.
Kjenner du ham? Vet du hvor jeg kan finne ham?
Dessverre ikke.
Ok.
Vel...
- Kan du ha meg unnskyldt et øyeblikk? - Ja.
VIRGIN RIVER TØMMERHOGGERLEKER 1976-MESTER
Jeg breserer en kanin. Ett minutt for lenge, så blir kjøttet til gummi.
Akkurat.
Er det noe annet du trenger?
Det går bra.
Ja. Takk.
Beklager at jeg ikke kan hjelpe deg med å finne det du ser etter.
Det går bra.
God jul.
Så?
Er det ham?
Ja.
Og han ville ikke ha noe med meg å gjøre.
Sikker på at det går bra?
Ja.
Han eksisterte ikke for to dager siden.
Det er ikke som om jeg manglet en far hele livet.
Det er greit om du føler deg opprørt.
Ja, det er jeg.
Naturligvis.
Jeg fikk iallfall litt klarhet.
Hva?
Jeg visste ikke om jeg ville ha ham i livet, nå vet jeg at jeg ikke vil det.
Kanskje han ombestemmer seg.
- Skriv et brev til ham. - Jeg er ferdig med brev.
- Postkort? - Seriøst, Jack.
Jeg...
Jeg vil ha en ekstraordinær jul med deg
og familiene våre, som vil være i livene våre.
- Ok? - Ok.
Kan vi stå på skøyter senere?
Jeg...
Jeg pleide å stå på skøyter med mamma da jeg var liten.
Jeg ville gjøre det i går, men vi var på pappajakt og alt, så...
La oss gjøre det.
- Ja. - Ja.
Ok.
Greit.
Hei, Charmaine.
- Hei, Mel, beklager forstyrrelsen. - Det er greit. Hva skjer?
Jeg måtte forlate jobben tidlig fordi jeg har Braxton Hicks-sammentrekninger.
Jeg lurer på om du kan ta en titt. Jeg vil ikke tilbringe julaften på akutten.
Ja, absolutt. Jeg drar nå og møter deg på klinikken.
Flott. Takk. Jeg har noe til deg og Jack til jul.
Jeg tar med det.
Greit. Vi sees om en stund.
- Ok. Ha det. - Ha det.
Går det bra?
Ja. Vi må bare...
Vi må finne en julegave til Charmaine. Ja?
Hei. Jeg lagde juleformer til alle. Og nå har jeg ikke nok alver.
- Beklager, jeg er nervøs. - Har ikke moren din svart på meldingen?
Nei. Jeg har ringt og sendt melding mange ganger.
Du kan gå til Connie og snakke med henne.
- Jeg kan bli med deg. - Det er greit. Jeg kan gå alene.
Fokuser på konkurransen. Dere må begynne å laste inn snart.
- Hvordan ser det ut, Vernon? - Vi har et lite teknisk problem.
Lizzies mor er ikke den eneste som eksploderte.
- Nøtteknekkeren også. - Å, nei.
- Det går bra. - Har vi en reserve?
Vi finner en etter frokost. Denny og jeg gjennomsøker huset.
Jeg trodde du skulle til Connie.
Jeg skal det. Jeg skal bare fullføre frokosten.
Jeg haler ut tiden igjen.
Jeg har pølser i kjøleskapet.
Du skal få med deg en pannekakeburrito.
Heldige deg.
Herregud!
- Så kaldt. - Tenk at du fikk meg til å gjøre det.
- Tenk at du gjorde det. - Heldig for deg at jeg elsker deg.
Hva sa du?
- Badekåpe først, svar etterpå. - Vet du hva? Jeg sa ikke noe.
Du hørte ikke noe, for jeg sa ikke noe.
Nei, det er én ting i livet du ikke kan glemme at du hørte.
Mente du det?
Ja, jeg...
Jeg mener det. Jeg mente ikke å si det, men du er midt i en skilsmisse...
Hør her, det er greit.
Det var fint å høre.
Jeg kan ikke love noe til noen ennå.
For meg er "jeg elsker deg" et løfte.
Hei, jeg...
Jeg skjønner.
Men alt som betyr noe er at akkurat her,
akkurat nå, er der du vil være.
Nei, jeg vil være foran en peis, for jeg er iskald.
Jeg vil være foran peisen med deg.
- La oss stikke. - Kom igjen.
Charmaine?
Hei.
Herregud. Hei, går det bra?
Sammentrekningene ble verre.
Jeg glemte gaven din.
- Det går bra. - Og faren til tvillingene er her.
Hallo, Mel.
Calvin.
Han trengte meg opp i et hjørne, og sammentrekningene ble verre.
Jeg tok nøklene hennes. Det var utrygt å kjøre.
Det var utrygt, det stemmer.
Men du kunne fått sammentrekningene til å eskalere.
Ser du? Så hvis du er bekymret for meg, kan du stikke herfra.
Jeg har rett til å være her. Det er guttene mine også.
Ja, og Charmaine er pasienten min. Om hun ikke vil ha deg her,
bryr jeg meg ikke om du er den biologiske faren eller ikke. Dra. Nå.
Denne diskusjonen er ikke over.
Greit.
Nå vet du hvorfor jeg løy.
Nå vet jeg det.
Ok, la oss får deg inn på undersøkelsesrommet
og sørge for at du ikke føder på julaften. Ok?
Ok? Ok.
Ny plan.
Det går bra.
- Ok. - Ok.
Vi er skuffet over dere.
Vi hadde planlagt en helg der alle skulle være sammen.
Jeg lovet Mel en stor familiejul, dere ødelegger den.
Hva har dere å si?
Jeg synes faren din er smålig.
Jeg er ikke smålig.
Jeg skal ikke feire jul med kjæresten din.
- Du tåler ikke å se meg lykkelig. - Jo, men ikke når du gnir det inn.
- Dere. - Så, hva? Vil du se meg lide?
- Vil du at jeg skal det? - Det er ditt valg.
Ikke om han er her. Du er gal om du tror noe annet.
Dere!
For det første, "gal", pappa? Virkelig?
For det andre, mamma, pappas ønske er ikke så urimelig.
Hva skal jeg gjøre? Late som om jeg er miserabel?
Du kan sende ham hjem. Jack sa jo at det er en familiejul?
Ja. Hvis ting fortsetter som nå, blir Javier snart en del av familien.
Ok. Vi sender ikke Javi hjem.
Er det klart?
Så hvorfor ikke se på det slik?
Da vi var barn, understreket dere alltid viktigheten av familie
og hvor spesielt det var å være sammen i ferien.
Vet dere hva? Dette er første av mange julefeiringer vi skal ha sammen.
Og jeg skal ikke slepe barna mine, deres barnebarn,
mellom hus fordi dere ikke klarte å finne ut
hvordan være høflige med hverandre i 48 timer.
For ikke å nevne at jeg skal ha et bryllup. Vil dere bli invitert?
- Ja. - Selvsagt.
Det er fint. Da sier jeg det samme som dere sa da vi var barn.
Dere forlater ikke dette rommet før dere har funnet ut av dette.
Hei.
Får jeg komme inn?
Det er rommet ditt.
Ja. Jeg prøvde bare å respektere det personlige rommet ditt
samtidig som jeg invaderte det ved å komme.
Kunne ønske du respekterte meg nok til å nevne graviditeten.
Mens du fortsatt hadde en beslutning å ta.
Hvis du tror jeg skal si det til faren din...
Beklager at jeg ikke sa det.
Jeg trengte ikke din hjelp med beslutningen.
Jeg vil gjerne ha støtten din, om det er mulig.
Du er fortsatt tenåring. Dette er en livsvarig forpliktelse.
Det vet jeg.
Denny også.
Men vi gjør ikke dette alene.
De sier at det kreves en landsby for å oppdra et barn.
Vi har en hel by.
- Jeg skjønner ikke hvorfor du ikke ventet. - Vi planla ikke dette.
Men hvis vi får babyen nå, kan Denny se barnet sitt bli voksen.
Hvis vi ventet, ville han...
Han hadde gått glipp av så mye.
Det er leit å høre om tilstanden hans.
Men du er min lille jente.
Og jeg vil ikke at du skal ofre hele livet for ham
eller en baby.
Jeg vet det kan virke rart,
for du var så fokusert på å ha en karriere i min alder.
Men jeg ser ikke på dette som et offer.
Jeg skal jobbe videre. Jeg elsker jobben min.
Men jeg er mer spent på å bli mor enn noe annet.
Og jeg vil at du skal være en del av det. Så...
Kan du godta det?
Hvis det er dette du vil...
skal jeg prøve å støtte deg.
Kan du også prøve å være litt glad?
Du skal bli bestemor.
Nei. Jeg er for ung til å være bestemor.
Jeg trenger et søtere navn.
Det kan vi ordne.
Jeg tror jeg fant den.
Bestefar.
Nei, jeg bare...
Hva er det?
Bryllupsalbumet til Hope og meg.
Kan jeg få se?
Ja.
Beste dagen i mitt liv.
Det kan være deg og Lizzie en dag, om dere begge vil det.
Jeg tror det.
Jeg vil bare være sikker på at vi er klare for forpliktelsen.
Vi skal ta oss av et barn,
men Lizzie må også ta seg av meg en dag også,
og jeg vil at hun skal tenke litt over det.
Men sånn er det i alle ekteskap.
Ja, Lizzie sa det da vi snakket om det,
men vi trenger fortsatt tid til å gå gjennom det.
Ja.
Du har et godt hjerte, så lytt til det.
Du vet når tiden er inne.
Det ser fantastisk ut å gifte seg.
Det var en perfekt dag.
Jeg ville gitt alt for å gjøre det igjen.
Hvorfor gjør dere ikke det? Du og Hope sa at dere planla en løftefornyelse.
Det var en stund siden.
Og det var Hopes ulykke og diagnosen min. Så...
Jeg er sikker på at du vet når tiden er inne.
Mel trenger meg på klinikken.
Kan du ta sikringen til Hope i landsbyen
og hjelpe henne og Lizzie med å sette opp ting?
Jeg kommer så snart jeg kan.
- Absolutt. - Greit?
Ja.
- Julestubben er så godt som deres. - Vår.
Og jeg har... Lizzies labresultater, som viser barnets kjønn.
Jeg skulle åpne den, men jeg tenkte dere ville åpne den alene.
Det er opp til dere.
Takk.
Greit, Doc kommer snart.
Jeg blir vel ikke første pasient på det nye fødesenteret.
Vi kan gjøre alt vi ville gjort der her.
Som denne sprettballgreia. Fungerer den?
Det gjør den. Den gjør at babyen kan bevege seg ned fødselskanalen,
så fødselen går raskere. Og om du roterer i en sirkel som med en rockering... Sånn.
...vil det hjelpe deg med å ta trykket fra korsryggen. Sånn.
Jeg tror ikke noe vil fjerne trykket nå.
Jeg vi bare ikke at guttene skal bli som ham.
Du skal oppdra disse guttene, ok? Det er det som betyr noe.
Han har rettigheter som faren deres.
Vel, rettighetene hans er ikke absolutte.
Burde han ikke være i fengsel?
Ja. FBI fjernet alle anklagene
fordi han samarbeidet
og hjalp dem med Melissa Montgomery.
Og så prøvde hun å drepe ham.
Og så satte de ham i vitnebeskyttelse.
Charmaine, det er leit å høre.
Hvordan ble du involvert med ham?
Slik alle feil blir begått.
En blanding av tristhet, sinne og store mengder alkohol.
Og jeg var sint på Jack.
Mel, er du her?
- La dette være mellom oss. - Absolutt.
Foreldrene mine ordner opp i ting.
Så jeg er her for å redde dagen, ta deg med på skøyter. Hva...
- Hei. - Hei.
- Charmaine, hva gjør du? - Jeg twerker meg gjennom veene.
Ok. Flott.
Jeg går.
Ok.
- Lykke til. - Jeg trenger ikke det. Jeg har Mel.
Jeg holder deg oppdatert, ok?
Hei, alle sammen. Jack. Tenker du på å hjelpe til?
Nei, jeg overlater det til dere proffene. God jul.
Ja.
Hvordan går det?
Hun er nesten åtte centimeter.
- Hun gjør en kjempejobb. - Synes du at jeg gjør en kjempejobb?
Jeg synes at du ser kjempebra ut.
Hva er galt? Jeg har sett det blikket før.
Noe er galt.
Blodtrykket ditt er litt høyere enn jeg ønsker.
- Hva skal det bety? - Det kan være ingenting.
Det kan være svangerskapsforgiftning.
Og hvis det er tilfelle, betyr det at babyene dine kanskje ikke får nok oksygen.
Så vi burde få deg på undersøkelsesbordet,
og slik kan vi gi deg intravenøs antihypertensiva
for å få blodtrykket ned.
Det er bra. Ok?
Og holde babyene trygge, ok?
Ok.
Lykke til, Hope.
Takk, Muriel. I like måte.
Jeg er så lettet over at det går bra mellom deg og moren din.
Jeg vet det. Jeg føler meg 100 ganger lettere. Tross pannekakeburritoen.
Hun lovet å komme i kveld og stemme på oss.
I så fall er hun og jeg skjebnebestemt til å bli venner.
Hei, Hope. Hvor er din bedre halvdel?
Han hadde en krise på klinikken. Hvor er din?
Veldig morsomt. Jeg håper du kan beholde humoren din i kveld,
etter at du har lidd et knusende nederlag.
Dere er kanskje regjerende mestere, men i år vinner jeg.
Og Vernon. Men mest jeg.
Lykke til. Og husk, andreplass er ingen skam.
Hei.
- Jeg har sikringen. - Takk og lov.
Hjelp meg. Vi har mye å gjøre.
Ok. Kjære vene.
Se. Jeg tok disse. Jeg har så mange som mangler.
Har den en ende?
Var det rart å se henne skulle føde tvillingene?
Ja. Det var veldig rart.
Men jeg ønsker henne alt godt. Jeg ble glad av å se henne fornøyd.
Tross fødselssmerter, så klart.
Apropos smerter, hvordan tror du det går med mamma og pappa?
Jeg vet ikke. Intet nytt er godt nytt.
Hvis vi får dem til å sitte rundt dette bordet i morgen,
da har vi utført et julemirakel.
Jeg håpet at de ville bli med på trekonkurransen i kveld.
Vi kan alle være sammen og støtte Mel.
Kanskje jeg er for optimistisk.
Jeg støtter familiemålene dine, men jeg må si,
uten å tenke på Mel, at jeg er sjokkert over at du bryr deg så mye
om å ha en familiejul.
Hva snakker du om? Hvorfor?
Du var den første som droppet vår familiejul.
Jeg var eldst. Jeg var den første til å forlate redet. Jeg var også i krig.
Ja, jeg skjønner det. Men du kunne ha kommet tilbake, det gjorde du ikke.
Jeg vet at du hadde problemer med pappa og alt som skjedde etter krigen, men...
Alle savnet deg.
Og jeg tror det ga Donna tillatelse til å følge ditt eksempel.
Skylder du på meg for at familiejulene går i oppløsning?
Ja. Når jeg tenker på det,
var det begynnelsen på slutten for mamma og pappa også.
Du er morsom.
Kanskje det er litt sannhet i det.
Alt forandrer seg når barn blir voksne.
De flytter ut, stifter egne familier, tradisjoner blir brutt.
Men jeg vet at jo mer jeg og Mel snakker om å starte vår egen familie,
- desto mer savner jeg familiejulene våre. - Du vet hva de sier.
Hjemmet er et sted du ønsker å forlate i oppveksten,
men når du blir gammel vil du tilbake dit.
Ja, det er vel sant.
Det føles mer som hjemme nå som du er her.
Det betyr mye for meg.
Det betyr mye for meg også.
Og fint at vi skaper nye tradisjoner sammen.
Ja, se på oss. Vi er de voksne.
Vi inviterer mamma, pappa og søstrene våre,
selv om de ikke er der for oss.
Jeg tror at hvis vi fortsetter å være der for hverandre, da går det bra.
Ja.
Definitivt.
Du er den beste.
Husker du da vi var barn og jeg gjorde det?
Herregud.
Ok. Er vi klare?
Ok. På den neste sammentrekningen, press hardt. Klar? Ok.
Ok. Bra jobbet.
Ja. Siste blodtrykk var veldig bra.
Jeg får litt reduksjon i fosterets hjertefrekvens.
- Hva? - Nei, det går bra.
Det er normalt når babyene går ned fødselskanalen.
Mel har rett. Vi holder øye med det.
Neste sammentrekning, samme. Greit?
Ok.
Å, Charmaine, han er vakker.
- Det er gutten sin. Ja. - Ok.
Ok, bare hvil deg litt, så gjør vi det igjen.
Jeg tror ikke jeg kan det.
Hei. Hør på meg, ok? Den andre er mye lettere, jeg lover.
- Ok? - Ok.
Og din første baby er her.
Og jeg er her, og Doc er her. Vi hjelper deg. Ok?
- Ok. Skulle ønske moren min var her også. - Ok.
Hun er her. Jeg kan sverge på at jeg så på henne.
Takk.
Denne lille fyren vil at du skal møte broren hans.
- Ok. Er du klar? - Ok.
Den andre er klar. Er du klar?
Ok. Du klarer det.
Ok.
Hei.
- Ja. - Hei.
Du klarte det.
Ok. Det er gutten sin.
Vil du se ham?
Ja, jeg vil se ham.
- Herregud. - Her, skatt.
- Hei, baby. - Sånn.
Her er nummer to.
Du klarte det.
Jeg har ventet så lenge på å møte dere.
Jeg er så stolt av deg, Charmaine. Og jeg vet at moren din også er det.
Takk.
Ja.
De er vakre.
Bra jobbet.
- Hei. - Hei.
- Det er nydelig. - Takk.
Og jeg elsker duskene.
Ja. De henger like bra som for 20 år siden.
- Er den til meg? - Ja.
Takk.
Hva skjer? Er alt i orden på klinikken?
Jeg var ikke på klinikken.
Hvor var du?
Eksforloveden min Michelle dukket opp i går.
Hun spurte om å ta en prat. Jeg burde ha sagt det, men jeg visste ikke hva det var.
Så hva var det?
Hun er visst tørrlagt.
Hun vil gi oss en ny sjanse.
Starte en familie.
Bygge et liv sammen.
Jeg skjønner.
Hva sa du?
Jeg sa at jeg har et liv.
Her.
Med deg.
Hør her.
Jeg vet at vi ikke har snakket om dette,
men jeg vil ikke ha barn.
Jeg gjorde det en gang.
Den tiden er forbi.
Jeg var ikke sikker, men jeg vil du skal vite at
en familie på to holder.
Du er alt jeg trenger.
Greit. Kan vi begynne å jobbe? Du kan hjelpe med de siste detaljene,
for treet skaper ikke julehygge på egen hånd.
Greit.
Hva kan jeg gjøre?
Begynn med den.
- Hei. - Hei.
De hviler.
Charmaines tante er på vei. Takk.
- Ja. - Du gjorde en god jobb.
Takk. Du også.
Iblant når jeg jobber med deg, føler jeg meg som en stolt far.
Beklager, jeg hadde en vanskelig morgen.
Jeg fant min biologiske far, og han avviste meg.
Jeg trodde faren din var død.
Ja. Han jeg vokste opp hos er død,
men jeg fant ut at moren min hadde en affære.
Men det var ikke verdt å se etter ham.
Ja.
Jeg tror jeg prøvde å fylle et tomrom.
Noe som virker sprøtt nå.
Hei.
Jeg er kanskje ikke faren din, biologisk eller på noe annet vis, men...
Jeg er alltid her for deg.
Og jeg anser meg selv som heldig. Hvis han ikke gjør det, er han en idiot.
Og det er han som går glipp av noe.
Du har rett. Han går glipp av noe.
- Ja. - Ja.
Men det er faktisk en annen jeg vil skal følge meg ned kirkegulvet uansett.
Det ville vært en ære.
- Du mente meg, ikke sant? Ja. - Ja. Selvfølgelig mente jeg deg.
Virkelig?
Takk.
Jeg håper bare at jeg kan se Jacks ansiktsuttrykk.
Det vil du.
Den kliniske studien vil fungere.
Det bør den, for jeg håper også å se deg forløse
oldebarnet mitt til våren.
Du...
Herregud. Er Lizzie gravid?
Ja. Hun fant endelig mot til å si det til moren sin, så jeg får dele det med deg.
Gratulerer.
- Takk. - Du må være henrykt.
Og Hope må være henrykt.
Herregud.
For en perfekt jul.
Ja. Og hvis vi kan vinne trekonkurransen i kveld,
er det toppen av kransekaka.
Ja. Det hadde vært fantastisk.
Nesten perfekt.
Kan du bli hos Charmaine til ambulansen kommer?
For det er noe jeg må gjøre for Hope i kveld.
Ja visst.
- Vi sees der. - Ja.
- Ok. - Takk.
Denny. Er du i landsbyen?
Hør her. Jeg trenger hjelp med noe.
Ikke noe problem. Jeg fikser det.
Jeg vet at julen ikke er før i morgen,
men jeg håpet jeg kunne gi deg gaven din tidlig.
Går det bra? Jeg har den med meg.
Hva hadde Jesus gjort?
Hør her.
Jeg tenkte på det du sa i går.
Og siden jobben jeg tok for å bli her slutter snart...
ville jeg forsikre deg om at jeg vil være her.
Så du ser på den nye brannsjefen i Virgin River.
Vent. Siden når da?
Noen timer siden. Jeg visste at Hope var på utkikk.
Jeg sa at jeg var interessert, hun ga meg jobben på stedet.
- Så du er her for godt. - Ja.
Det betyr at jeg ikke gir deg gaven å savne meg som planlagt.
- Men jeg håper du ikke blir lei av meg. - Aldri i livet.
Så bare for å være tydelig...
Blir du for jobben?
Nei.
Jeg blir for deg.
Hvordan skal jeg slå denne gaven?
Du kommer nok på noe.
- Hei. - Du kom.
- Ja. - Skøytebanen stengte.
Jeg tenkte det. Det er greit.
- Hvordan går det med Charmaine? - Hun elsker guttene sine.
Ja. De er på vei til Grace Valley. Bare for natten. Men de har det bra.
- Bra. - Ja.
Hun elsket fruktkaken vi ga henne.
- Nei. - Jo.
Ja. Så bra at den kom til nytte.
Jeg vet det.
- Hvordan går det med foreldrene dine? - Jeg aner ikke.
Jeg har ikke hørt fra dem.
Jeg vet ikke om de kommer i kveld eller i morgen.
Vi har et gjennomgående tema, for Joey ringte meg og ...
Morgan har omgangssyke.
- Kom igjen. - De rir av stormen på pensjonatet.
- Men fingrene krysset for i morgen. - Beklager.
Jeg føler at våre store planer for en ekstraordinær jul ikke fungerte.
Jeg vet ikke med det.
Vel, ja, folk dro.
- Jeg ble avvist av min biologiske far. - Det er det.
Ingen skøytegåing.
Men vi er her nå, på et vakkert sted, med vår utvalgte familie.
Og det er ganske ekstraordinært.
Sier du det?
Ja. De beste menneskene i livet mitt er de som velger å være i det.
Og jeg synes at det er noe å feire.
Og forhåpentligvis noe barna våre kan feire en dag også.
Sikkert.
God julaften.
- God julaften. - God julaften.
Der er du, Vernon. Ok, dere.
Vinneren avgjøres ved hemmelig avstemning, men jeg kjenner håndskriften deres.
Så om vi ikke vinner, havner dere på slemmelisten. Vi må gå.
- Ok. - Ok.
Velkommen til den 44. årlige juletrepyntkonkurransen.
La oss tenne dem på og i stillhet dømme venner og familie.
Klare? La oss gjøre dette.
Om fem, fire, tre, to, én.
God jul!
Bra. Denne vinner. Jeg har ikke sett resten, men...
Å, Jo. Det er topp.
Jeg vet det. Det er så gøy.
- Jeg har alltid elsket Nøtteknekkeren. - Vi har i det minste det til felles.
Lizzie var til stor hjelp, som alltid.
Jeg trodde ikke at hun skulle bli voksen så fort.
Jeg føler at jeg blunket og gikk glipp av det. Nå vet jeg ikke hvor min plass er.
Spesielt med tanke på hvor nære dere har blitt.
Når Lizzie har fått barnet,
vil hun komme til deg for alt mulig jeg ikke kan hjelpe med.
- Ammingstips. - Hun fikk flaske.
Søvntrening.
Vi hadde en barnepike. En gudegave.
Du forstår poenget mitt, Deidre. Hun vil trenge deg.
Jeg er en del av landsbyen hennes, men jeg er ikke moren hennes.
Hei.
Jeg er glad dere er sammen, for vi har nyheter.
Det er en jente.
- Ser du? En jente. Det blir trøbbel. - Som jeg kan hjelpe henne med.
Gratulerer, pappa.
Å, nei. Herregud.
- Hei. - Gratulerer.
Takk.
Det er en jente.
Hei.
Hei selv.
Er dette to ganger på to dager? Følger du etter meg?
- Nei. - Nei?
Jeg forventet ikke å se deg her.
Jeg forventet ikke å være her.
Dro Lark og Hazel deg ut?
Nei. De er hos Larks mor i kveld.
Jeg satt bare hjemme alene og tenkte
at jeg trenger litt jul akkurat nå.
Jeg får ikke sangen ut av hodet.
Ja, ikke jeg heller.
Hvordan går ferien din?
Den er kaotisk.
Faren min kan ikke godta min mors nye kjæreste.
Å ha ham her hjelper ikke.
Så moren din tok med sin nye kjæreste til jul?
Ja. Så Jack og jeg
låste henne inne med faren min til de kunne ordne ting.
Modig.
Men jeg vet ikke om han ombestemmer seg.
Jeg skjønner.
Det er vanskelig å se noen du elsker gå videre.
Samme hvor glad du er for dem.
Ja.
Ja, det er det.
Hei.
- Hei, Jack. - Hei.
God jul.
Ja, god jul.
Mamma og pappa er her.
- Beklager. - Mamma og pappa.
God jul.
- Jepp. God jul. - God jul.
Vi gjorde det vi skulle. Vi ordnet det.
Her er de.
Beklager at vi er sent ute, men vi hadde mye å snakke om.
Om ekteskapet vårt. Hvordan vi drev fra hverandre.
Hvordan vi lar familien drive fra hverandre.
Det var min skyld også.
Nei. Det er vår skyld. Det betyr at vi må ordne det.
Du hadde rett, Jack. Vi er kanskje ikke gift lenger,
men vi er fortsatt familie.
Og vi burde kunne være sammen selv når familien vår vokser.
Så du sendte ikke Javi hjem.
Tvert imot. Etter at faren din og jeg snakket,
snakket han med Javi, og de fant tonen.
De har faktisk ganske mye til felles.
Som damesmak.
- Nei. - Det blir aldri morsomt.
Det er ganske morsomt.
Poenget er at vi er klare for å tilbringe julen sammen om vi fortsatt er invitert.
- Jeg vet ikke. Hva sier du? - Det er mye å be om.
- Ja. Jeg vet det. - Ja.
Du vet at mamma alltid sier jo flere, jo bedre, ikke sant?
Ok, dere kan komme.
Pappa, jeg er stolt av deg. Kom hit.
- Det er julens ånd. - Takk.
- Og det var morsomt. - Ja.
Greit. Så Javi blir her?
- Mamma. - Jeg vet det.
Jeg kommer ikke over hvor magnetisk du var på scenen i går kveld.
Og hvor søt du var med Hazel.
Hun var søt. En ekte stjerne ble født.
Jeg vet at du sa at du er lykkelig kun med meg, men...
Jeg mente det også.
Ja, men det er noen ting du vil gå glipp av.
Du kan ikke sette ut melk og småkaker til julenissen.
Jeg trenger ikke barn for å gjøre det.
Hør her,
jeg vil ikke våkne en dag og innse
at du forakter meg fordi du aldri fikk bli far.
Vent, hva sier du?
Det jeg sier er
at å miste deg nå ville knust hjertet mitt.
Men å vite at jeg var grunnen til at du gikk glipp av alle de gode tingene
du ville ha fra livet, det ville...
Det hadde knust det enda mer.
Alt jeg ønsker meg til jul er at du tenker gjennom dette.
Kan du gjøre det for meg?
Ja, det kan jeg.
Bra.
Hvorfor valgte du Nøtteknekker-temaet?
Vernon tok meg med for å se den i vår første jul sammen.
Det er kanskje ikke det mest oppfinnsomme treet, men det betyr mest for oss.
Jeg glemte å tenne på et element som vil gjøre dette veldig unikt.
Hva?
VIL DU GIFTE DEG MED MEG IGJEN?
Kom igjen.
Jeg har sett så mange fantastiske ting i livet mitt.
Og jeg håper jeg er heldig nok til å se mange flere i tiden fremover.
Samme hva som skjer, vet jeg
at du vil være min ledestjerne,
slik du alltid har vært.
Så mens jeg fortsatt kan,
vil jeg se deg i øynene og gifte meg med deg igjen, Hope McCrea.
Herregud, jeg elsker deg.
Jeg elsker deg.
VINNER!
Ok.
Går det bra?
Det går bra.
- Synes du det er morsomt? - Ja.
For jeg fant endelig noe Jack Sheridan ikke er god på.
Den beste julen noensinne.
Hei, du.
Takk.
Jeg tror jeg slo gaven din.
Kan du få et snøfnugg på tungen? Sånn.
Takk.
BESTE GLAMORØSE BESTEMOR NOENSINNE
"Glamorøse bestemor." Det er flott.
Det er bra.
Nei. Stopp.
Skatt, du overgikk deg selv med disse øredobbene.
Jeg elsker dem.
- Bra. - Takk.
Bare hyggelig.
- Jeg er ikke ferdig ennå. - Hva?
Hva mener du?
Ok.
Skal jeg lukke øynene, eller...
Jeg tror du vil holde dem åpne for dette.
Ok.
Kjære vene.
Du gjorde ikke det.
Det gjorde jeg.
- Du ga meg en ponni. - Ja.
PONNI
Hei. Herregud.
Hei, vennen. Hallo.
God jul.
Og denne er min.
- Å, nei. - Han kunne tatt deg der også.
Jeg må ta denne.
Ja.
Ok, det er min tur.
Hallo?
Hvordan går det med jenta vår?
Hazel har det bra.
Hun hadde en magisk jul.
Hva med Brady?
Han mistenker ikke noe.
- Hei, Mike. - Jeg hater å plage deg i julen.
Rettsmedisineren identifiserte liket. De vet at det er Wes Logan.
Hvor store problemer har vi?
Dette blir en bombe.
Ok.
- Takk for at du sa ifra. - Ja.
Hva skjedde?
Kan du fortelle meg noe?
Hva ser du etter?
Leter du etter en godbit?
Å, se på ham.
Hei, vennen.
- Du er bedre enn smykker, ikke sant? - Ja.
Her.
- Går det bra? - Ja.
- Er du sikker? - Ja.
Hei.
Kan jeg hjelpe deg med noe?
Jeg ser etter Mel Monroe.
Hvem spør?
Faren hennes.
Du ligner på moren din.
Å se deg knuste hjertet mitt igjen. Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Så du løy?
Jeg løy ikke. Jeg er ikke mannen som skrev brevene.
Ikke nå lenger.
Ikke siden moren din døde. Du føler vel det selv på en eller annen måte.
Jeg vet ikke hva du ville si til meg.
Eller hva jeg skulle si tilbake.
Jeg vet ikke om du ville ha meg i livet ditt,
eller om du ville be meg om en nyre.
Men uansett,
jeg er faren din.
Og jeg er her nå.
Jeg har noe til deg.
Jeg tenkte du ville høre stemmen til moren din en gang til.
Takk.
Og
jeg må fortelle deg noe viktig.
Tekst: Knut Normann