Aici e.
Știi ce o să spui?
„Bună! Sunt Mel. Sunt fiica ta.”
- Te limitezi la fapte. - Da.
Apoi trec la întrebări mai profunde.
Știi?
Dacă nimic nu merge, putem vorbi despre dragostea noastră pentru cabane.
Poate e ereditară.
Nu știu. Poate e o greșeală.
Nu e ușor să dai cuiva o asemenea veste de Crăciun.
Nici în alt moment.
- Poate ar trebui să dau trecutul uitării. - Poți.
Pot băga mașina în marșarier și plecăm dacă vrei.
Sau poate doar am emoții și ar trebui să continui.
N-ar fi rău să te gândești ce spui,
fiindcă acum e în prag și se uită la noi.
Bine.
- Bună ziua! - Am pus semn că nu cumpăr nimic.
L-am văzut.
Vin mulți să vândă aici?
Nu, datorită semnului.
Da. E logic.
Dacă nu vindeți nimic, ce doriți?
Depinde. Sunteți Everett Reid?
Cine întreabă?
Fiica lui.
Mă numesc Mel Monroe.
Am găsit scrisori de dragoste adresate mamei mele, Sarah Jensen,
acum 37 de ani.
Și vreau să vorbesc cu bărbatul care le-a scris.
Aș vrea să vă pot ajuta, dar nu sunt omul pe care-l căutați.
Bine.
Îl cunoașteți? Știți unde l-aș putea găsi?
Nu, din păcate.
Bine.
Ei bine...
- Scuzați-mă puțin. - Sigur.
JOCURILE CHERESTEGIILOR CAMPIONUL DIN 1976
Fierb un iepure. Dacă-l las și un minut mai mult, carnea se face cauciuc.
Da.
Mai doriți ceva?
Nu.
Mulțumesc.
Regret că nu vă pot ajuta să găsiți ce căutați.
Nicio problemă.
Crăciun fericit!
Deci?
El era?
Da.
Dar n-a vrut să aibă de-a face cu mine.
Sigur ești bine?
Da.
Acum două zile, nu exista.
Nu e ca și cum n-aș fi avut tată toată viața.
E firesc să fii supărată.
Sunt.
Evident.
- Dar măcar mi s-a clarificat ceva. - Ce anume?
Nu știam dacă-l vreau în viața mea. Acum știu că nu-l vreau.
E posibil să se răzgândească.
- Scrie-i. - Gata cu scrisorile.
- O carte poștală? - Serios, Jack.
Eu...
vreau să petrec un Crăciun nemaipomenit cu tine
și cu rudele care vor să fie în viața noastră.
- Da? - Da.
Mergem mai târziu să patinăm?
Eu...
mergeam cu mama la patinoar când eram mică.
Am vrut să mergem ieri, dar visam tați verzi pe pereți.
Bine, mergem.
- Da? - Da.
Bine.
Charmaine.
- Îmi cer scuze că te deranjez. - Nicio problemă. Ce e?
Am plecat mai devreme de la serviciu fiindcă am contracții false.
Ai putea să mă examinezi?
Nu vreau să petrec ajunul la Urgențe.
Sigur. Pornesc acum. Ne vedem la clinică.
Grozav! Mulțumesc. Am ceva pentru tine și Jack de Crăciun.
Vă aduc cadoul.
Bine. Ne vedem imediat.
- Bine. Pa! - Pa!
E totul bine?
Da. Trebuie să...
Trebuie să-i luăm lui Charmaine ceva de Crăciun.
Am făcut fursecuri pentru toată lumea, iar acum n-am destui spiriduși.
Scuze. Mănânc de stres.
Nu ți-a răspuns mama ta?
Nu. Zici că aș urmări-o. Am tot sunat-o și i-am scris.
Du-te la Connie, să vorbiți.
- Pot merge cu tine. - Pot să mă duc singură.
Ocupați-vă de concurs. Va trebui să duceți pomul.
Cum stăm, Vernon?
Avem o mică problemă tehnică.
Nu doar mamei lui Lizzie i-a sărit țandăra.
- Spărgătorul de nuci s-a ars. - Nu!
- Gata. - Avem o siguranță?
După micul-dejun, eu și Denny o să cotrobăim prin casă.
Credeam că te duci la Connie.
Mă duc. Termin întâi de mâncat.
Trag iar de timp, nu-i așa?
Am crenvurști la frigider.
Îți fac un burrito cu clătite.
Ai noroc!
Dumnezeule!
- E frig! - Nu pot să cred că m-ai convins.
- Nu pot să cred că ai făcut-o. - Norocul tău că te iubesc.
Ce ai zis?
Halatele! Spui apoi.
N-am zis nimic. N-ai auzit nimic fiindcă n-am zis nimic.
Nu. Când auzi așa ceva, nu te poți preface că n-ai auzit.
Ai vorbit serios?
Da. Eu...
Vorbesc serios. N-am vrut s-o spun, ești în plin divorț.
E în regulă.
Mi-a plăcut.
Dar încă nu pot promite nimănui nimic.
„Te iubesc” e o promisiune.
Știi...
Înțeleg.
Înțeleg. Dar tot ce contează e că aici,
acum e exact unde vrei să fii.
Nu.
Vreau să fiu în fața unui șemineu. Îngheț.
Vreau să fiu în fața șemineului cu tine.
- Hai să plecăm! - Hai!
Charmaine?
Bună!
Dumnezeule! Ești bine? Ce e?
Contracțiile s-au agravat.
Am uitat cadoul.
- Nicio problemă. - E aici tatăl gemenilor.
- Bună, Mel! - Calvin!
M-a încolțit lângă mașină. Mi s-au agravat pe loc contracțiile.
I-am luat cheile. E riscant să conducă.
Era riscant să conducă. Ai avut dreptate.
Dar poate din cauza ta i s-au agravat contracțiile.
Vezi? Dacă-ți faci griji pentru mine, du-te naibii de aici!
Am dreptul să fiu aici. Sunt și băieții mei.
Da. Charmaine e pacienta mea.
Dacă nu te vrea aici, nu-mi pasă că ești tatăl biologic.
Pleacă! Acum.
N-am încheiat discuția.
Bine.
Acum știi de ce am mințit.
Acum știu.
Hai să mergem în salonul de examinare,
să ne asigurăm că nu naști în ajun.
Bine?
Schimbăm planul.
- O să fie bine. - Bine.
Ne-ați dezamăgit.
Făcuserăm pregătiri să petrecem weekendul împreună.
I-am promis lui Mel un Crăciun în familie.
Ce aveți de spus?
Cred că tatăl vostru e meschin.
Nu sunt meschin.
Nu petrec Crăciunul cu iubitul tău.
- Nu suporți că sunt fericită. - Ba da.
Dar nu-mi scoate ochii cu asta!
- Oameni buni! - Vrei să vezi că sufăr?
- Vrei să sufăr eu? - E alegerea ta.
Nu e, dacă el e aici. Ești nebună dacă nu înțelegi.
Oameni buni!
Întâi de toate, tată, „nebună”? Serios?
Apoi, mamă, cererea tatei nu e cu totul deplasată.
Ce vrei să fac? Să mă prefac că sunt nefericită?
Trimite-l acasă! Jack a zis că e un Crăciun în familie.
Da, iar dacă lucrurile continuă așa,
Javier va face parte în curând din familie.
Bine. Nu-l trimitem pe Javi acasă.
E clar? Haideți să privim lucrurile așa.
Când eram mici, ne spuneați mereu ce importantă e familia
și că e ceva special să fim împreună de sărbători.
Ia ghiciți!
E primul din multe Crăciunuri petrecute împreună.
N-am de gând să-mi plimb copiii, nepoții voștri, de la o casă la alta
fiindcă voi nu puteți să vă purtați politicos 48 de ore.
În plus, o să mă însor. Ați vrea să fiți invitați la nuntă?
- Da. - Bineînțeles.
Grozav! Atunci o să vă spun ce ne spuneați când eram mici.
Nu ieșiți din cameră până nu găsiți o soluție.
Bună!
- Pot intra? - E camera ta.
Știu. Încercam să-ți respect spațiul
invadându-l în același timp.
Aș fi vrut să mă respecți și să-mi fi spus de sarcină.
Până mai puteai lua o decizie.
- Dacă crezi că-i spun tatălui tău... - Îmi pare rău că nu ți-am spus.
N-am avut nevoie să mă ajuți să decid.
Dar aș vrea să mă susții, dacă e posibil.
Ești adolescentă, Lizzie. Acesta e un angajament pe viață.
Știu.
Și Denny știe.
Dar n-o să facem asta singuri.
E nevoie de un sat pentru a crește un copil.
Noi avem un oraș.
Nu înțeleg de ce n-ați așteptat.
N-a fost planificat.
Dar, dacă îl avem acum, Denny o să-și vadă copilul crescând.
Dacă am fi așteptat...
ar fi avut enorm de pierdut.
Îmi pare sincer rău pentru boala lui.
Dar ești fetița mea.
Nu vreau să-ți sacrifici viața pentru el
sau pentru un copil.
Știu că ți se poate părea ciudat,
fiindcă tu te-ai concentrat pe carieră la vârsta mea.
Dar pentru mine nu e un sacrificiu.
O să lucrez în continuare. Îmi place ce fac.
Dar cel mai tare mă încântă că o să fiu mamă.
Și vreau să faci parte din asta.
Așadar...
Îmi dai, te rog, acordul tău?
Dacă asta îți dorești...
o să încerc să te sprijin.
Poți încerca să te entuziasmezi un pic?
O să fii bunică.
Nu. Sunt prea tânără să fiu bunică.
- Îmi trebuie un nume mai drăguț. - Cred că asta se rezolvă.
Cred că am găsit-o.
- Bunicule! - Eu...
Ce ai acolo?
E albumul de nuntă al meu și al lui Hope.
- Pot să-l văd? - Da.
Da.
Cea mai frumoasă zi din viața mea.
Și tu și Lizzie puteți fi miri, dacă vă doriți.
Cred că ne dorim.
Vrem doar să ne asigurăm că suntem pregătiți.
Ne angajăm să avem grijă de un copil,
dar Lizzie s-ar angaja și să aibă grijă de mine.
Vreau să se gândească la asta.
Dar în orice căsnicie te angajezi la asta.
Asta a spus și Lizzie când am discutat.
- Avem nevoie de timp de gândire. - Da.
Ai o inimă bună. Ascult-o!
Vei ști când e momentul.
E într-adevăr minunat să te căsătorești.
A fost o zi perfectă.
Aș da orice să mai fac o dată asta.
De ce n-o faci?
Voiați să vă reînnoiți jurămintele.
A trecut ceva de atunci.
Au urmat accidentul lui Hope și diagnosticul meu.
Sunt sigur că vei ști când e momentul potrivit.
Mel are nevoie de mine la clinică.
Du-i siguranța asta lui Hope, la târg,
și ajută-le pe ea și pe Lizzie.
- Vin îndată ce pot. - Bine.
Da.
- Rulada va fi a voastră. - A noastră.
Am primit rezultatele de laborator ale lui Lizzie, cu sexul copilului.
Voiam să rezum,
dar mi-am zis că poate vreți să-l deschideți între patru ochi.
Tu decizi.
Mulțumesc.
Bine. Doc vine imediat.
N-o să mai fiu prima pacientă a centrului pentru nașteri.
Putem face totul aici.
Chiar ajută să sar pe mingea asta?
Da.
Copilul se angajează în canalul de naștere și îți grăbește travaliul.
Dacă rotești șoldurile...
Așa.
Regiunea lombară va fi mai puțin solicitată.
Nu cred că-mi poate reduce nimic stresul acum.
Nu vreau să fie băieții ca el.
Tu o să-i crești. Asta contează.
Are drepturi în calitate de tată.
Drepturile lui nu sunt absolute.
N-ar trebui să fie la închisoare?
Ba da. FBI-ul a renunțat la acuzații
fiindcă a cooperat
și i-a ajutat în cazul Melissei.
Apoi ea a încercat să-l omoare.
Apoi a fost băgat în programul de protecție a martorilor.
Îmi pare rău, Charmaine.
Cum te-ai încurcat cu el?
Cum se fac toate greșelile.
Un amestec de tristețe, furie și mult alcool.
Eram furioasă pe Jack.
Mel, ești aici?
- Nu-i spune, te rog. - Bine.
Părinții își rezolvă problemele.
Am venit să salvez ziua,
să te duc la patinoar. Ce...
- Bună! - Bună!
Ce faci, Charmaine?
Dansez lasciv în timpul travaliului.
Bine. Grozav!
- Plec. - Bine.
- Baftă! - N-am nevoie de baftă. O am pe Mel.
Te țin la curent, da?
Bună! Jack. Îți iei și tu haine sterile?
Nu. Vă las pe voi, profesioniștii. Crăciun fericit!
Da.
Cum stăm?
Dilatația e de aproape opt centimetri. Se descurcă grozav.
Serios, ai spune asta? Mă descurc grozav?
Cred că arăți grozav. Da?
Ce e? Am mai văzut privirea asta.
Ceva nu e bine.
Ai tensiunea puțin mai mare decât aș vrea.
- Ce înseamnă asta? - Poate nu e nimic.
Poate e preeclampsie.
Dacă e așa,
e posibil ca bebelușii să nu primească destul oxigen.
O să te punem pe masa de examinare.
O să-ți administrăm intravenos un antihipertensiv,
ca să-ți scadă tensiunea.
E bine. Da?
Ai grijă de copilași, da?
Bine.
Succes, Hope!
Mulțumesc, Muriel. Și ție!
Sunt ușurată că te-ai împăcat cu mama ta. Am scăpat de o grijă.
Știu. Mă simt mult mai ușoară, deși am mâncat burrito cu clătită.
A promis că vine diseară și ne votează pomul.
În cazul ăsta, ne e scris să fim prietene bune.
Bună, Hope! Unde ți-e soțul?
A avut o urgență la clinică. Al tău unde e?
Foarte amuzant. Sper să-ți poți păstra simțul umorului diseară,
după o înfrângere zdrobitoare.
Dețineți voi titlul, dar, anul ăsta, victoria va fi a mea.
Și a lui Vernon. Mai ales a mea.
Succes! Nu uita, nu e o rușine să fii pe locul doi.
Bună!
- Am adus siguranța. - Slavă Domnului!
Ajută-mă! Avem multă treabă.
Bine. Dumnezeule!
Le-am luat pe astea. Lipsesc multe.
Unde se termină?
A fost ciudat s-o vezi în travaliu cu gemenii?
Da. A fost foarte ciudat.
Dar îi doresc binele.
M-am bucurat s-o văd fericită.
În pofida durerilor facerii, bineînțeles.
Apropo, cum crezi că merge treaba cu mama și tata?
Nu știu. Poate e semn bun că n-avem vești.
Dacă-i convingem să stea mâine la masa asta,
vom fi înfăptuit o minune de Crăciun.
Speram să fie cu noi diseară, la concursul pomilor de Crăciun.
Am putea fi cu toții împreună, s-o sprijinim puțin pe Mel.
Poate că sunt prea optimist.
Îți susțin obiectivele privind familia, dar trebuie să spun
că, lăsând-o pe Mel la o parte, mă mir că-ți dorești un mare Crăciun în familie.
Ce vrei să spui?
Ai fost primul care ne-a abandonat Crăciunul.
Eram cel mai mare. Am plecat primul de acasă.
M-am dus la război.
Înțeleg, dar ai fi putut să te întorci apoi și nu te-ai întors.
Știu de neînțelegerile tale cu tata
și de cele întâmplate după război, dar...
Ne-a fost dor de tine.
Și cred că asta i-a permis Donnei să-ți urmeze exemplul.
Dai vina pe mine că s-a destrămat Crăciunul în familie?
Absolut. Dacă mă gândesc,
a fost începutul sfârșitului pentru mama și tata.
Ești amuzantă.
Poate e un sâmbure de adevăr în asta.
Totul se schimbă când cresc copiii.
Pleacă, își întemeiază propria familie, tradițiile dispar.
Dar, cu cât vorbesc mai mult cu Mel despre familia noastră,
îmi e mai dor de Crăciunurile noastre.
Știi cum se spune.
Când crești, vrei să pleci de acasă,
și când îmbătrânești, vrei să te întorci acasă.
Cred că e adevărat.
Mă simt mai mult ca acasă acum, că ești aici.
Înseamnă mult pentru mine.
Și pentru mine.
Îmi place că ne creăm tradiții noi.
Da. Noi suntem adulții.
Ne-am invitat părinții și surorile să participe,
chiar dacă ei nu ne sprijină.
Dacă noi ne sprijinim unul pe altul,
o să fie bine.
Da.
Cu siguranță.
Ești cea mai tare!
Mai știi când eram mici și făceam asta?
Dumnezeule!
Bine. Suntem gata?
Bine.
La următoarea contracție, împinge cu putere. Gata?
Bine. Bravo!
Da. Tensiunea a fost foarte bună ultima dată.
Frecvența cardiacă fetală scade uneori.
- Poftim? - E în regulă.
E normal. Bebelușii coboară spre canalul de naștere.
Mel are dreptate. O monitorizăm.
La contracția următoare, la fel. Da?
Bine.
E tare frumos, Charmaine!
Așa te vreau! Da!
Bine. Odihnește-te puțin și o luăm de la capăt.
Nu cred că pot.
Ascultă-mă. La al doilea e mult mai ușor, crede-mă.
- Da? - Da.
Primul tău copilaș e aici.
Și eu sunt aici, și Doc. Avem grijă de tine.
- Aș vrea să fie și mama aici. - Bine.
E aici. Aș putea să jur că am văzut-o.
Mulțumesc.
Micuțul ăsta vrea să-l cunoști pe fratele lui.
- Bine. Ești gata? - Da.
Celălalt e pregătit. Ești pregătită?
Bine. Poți.
Bine.
Bună!
- Da. - Bună!
Ai reușit!
Bine. Așa te vreau.
Vrei să-l vezi?
Da, vreau.
- Dumnezeule! - Poftim.
- Bună, micuțule! - Așa.
Și al doilea.
Ai reușit!
Aștept de mult să vă cunosc.
Sunt mândru de tine, Charmaine. Știu că și mama ta e mândră.
Mulțumesc.
Da.
Sunt minunați.
Bravo!
- Bună! - Bună!
- E superb bradul. - Mulțumesc.
Îmi plac pompoanele.
Da. Arată la fel de frumos ca acum 20 de ani.
- Pentru mine? - Da.
Mulțumesc.
Ce se întâmplă? E totul bine la clinică?
De fapt, n-am fost la clinică.
Unde-ai fost?
Fosta mea logodnică, Michelle, a apărut la spectacol.
M-a rugat să stăm de vorbă.
Trebuia să-ți spun, dar nu știam ce vrea.
Ce a avut de spus?
Se pare că nu mai bea.
Vrea să ne mai dăm o șansă.
Să avem o familie. Să ne clădim viața împreună.
Înțeleg.
Ce ai spus?
I-am spus că am viața mea.
Aici.
Cu tine.
Ascultă...
N-am discutat încă subiectul ăsta,
dar nu vreau copii.
Mi-am dorit, acum multă vreme.
Vremurile acelea au trecut.
Nu eram sigur, dar vreau să știi
că mă mulțumesc cu noi doi.
Tu ești tot ce vreau.
Bine. Putem trece la treabă?
Ajută-mă la ultimele retușuri.
Pomul ăsta nu intră singur în atmosfera Crăciunului.
Bine.
Ce să fac?
Începe cu asta.
- Bună! - Bună!
Se odihnesc.
Mătușa lui Charmaine vine încoace. Mulțumesc.
- Da. - Ai fost nemaipomenit.
Mulțumesc. Și tu.
Uneori, când lucrez cu tine,
mă simt ca un tată mândru.
Scuze. Am avut o dimineață grea.
Mi-am găsit tatăl biologic și...
m-a respins total.
Credeam că a murit tatăl tău.
Cel care m-a crescut a murit,
dar am aflat de curând că mama a avut o aventură.
În orice caz, n-a meritat să-l caut.
Da.
Încercam să umplu un gol.
Mi se pare o nebunie acum.
Hei...
Chiar dacă nu sunt tatăl tău, nici biologic, nici altfel...
te voi sprijini mereu.
Mă consider norocos.
Dacă el nu te sprijină, e un prost.
El are de pierdut.
Ai dreptate. Are de pierdut.
- Da. - Da.
Voiam să mă ducă altcineva la altar, oricum.
Aș fi onorat.
- La mine te refereai, nu? - Da, bineînțeles.
Serios?
Mulțumesc.
Sper doar să văd privirea lui Jack.
O s-o vezi. Studiul clinic va da rezultate.
Să facă bine, fiindcă mai sper să te văd aducându-mi pe lume
strănepotul la primăvară.
Stră...
Dumnezeule! Lizzie e însărcinată?
Și-a făcut curaj să-i spună mamei ei.
Mi-a zis că pot să-ți spun acum.
Felicitări!
- Mulțumesc. - Cred că ești încântat.
Și Hope e încântată.
Dumnezeule!
Ce Crăciun perfect!
Da, iar dacă diseară câștigăm concursul,
va fi cireașa de pe tort.
Da. Ar fi fantastic.
Aproape perfect.
Ai putea rămâne cu Charmaine până vine ambulanța?
Trebuie să fac ceva pentru Hope.
- Sigur. Ne vedem acolo. - Da.
- Bine. - Mulțumesc.
Denny, ești la târg?
Ascultă, am nevoie de ajutorul tău.
Sigur, bunicule. Mă ocup.
Știu că e abia mâine Crăciunul,
dar aș vrea să-ți dau cadoul mai devreme.
Te superi? Îl am la mine.
Ce ar face Isus?
Ascultă.
M-am gândit la ce ai spus ieri.
Cum slujba pe care am luat-o ca să stau aici se încheie în curând...
voiam să te asigur că vreau să fiu aici.
Ai în față noul șef al stației de pompieri din Virgin River.
Stai puțin! De când?
De câteva ore. Știam că Hope caută un om.
I-am spus că mă interesează și mi-a dat postul pe loc.
- Rămâi aici de tot. - Da.
N-o să-ți ofer darul de a-mi duce lipsa, cum plănuisem.
- Sper că n-o să te saturi prea repede. - În niciun caz.
Ca să fie clar.
- Rămâi pentru slujbă? - Nu.
Rămân pentru tine.
Nu știu ce-ți pot oferi mai frumos.
Sigur găsești tu ceva.
- Bună! - Ai venit.
- Da. - Patinoarul s-a închis.
M-am gândit. Nicio problemă.
- Cum se simte Charmaine? - E îndrăgostită de băieții ei.
Da. Sunt în drum spre Grace Valley.
Stau acolo peste noapte. Dar sunt bine.
- Bine. - Da.
I-a plăcut checul de la noi.
- Nu. - Ba da.
Da. Mă bucur că a prins bine cuiva.
Da.
Ce mai fac părinții tăi?
Habar n-am.
Nu știu nimic de ei.
Nu știu dacă apar diseară sau mâine.
Se pare că toți o iau la goană, fiindcă Joey m-a sunat și...
Morgan are gastroenterită.
- Haide! - Da.
Se duc diseară la pensiune.
Dar sper să fie bine mâine.
Îmi pare rău.
Planurile noastre de a petrece un Crăciun nemaipomenit
s-au spulberat, nu?
Nu știu dacă e așa.
Da, unii n-au venit.
- Tatăl meu biologic m-a respins. - Da.
N-am mai patinat.
Dar suntem aici, în acest loc frumos, cu familia pe care am ales-o.
Cred că e nemaipomenit.
Serios?
Cei mai buni oameni din viața mea sunt cei care aleg să fie în ea.
E ceva ce merită sărbătorit.
Sper că și copiii noștri vor putea sărbători asta într-o zi.
Sunt sigur.
Ajun fericit!
- Ajun fericit! - Ajun fericit!
Aici erai, Vernon! Oameni buni!
Câștigătorul se decide prin vot secret, dar vă cunosc scrisul.
Dacă nu câștigăm, vă pun pe lista mea cu copii răi. Hai!
- Bine. - Bine.
Bun venit la al 44-lea concurs anual de împodobire a bradului de Crăciun!
Să aprindem beculețele și să ne jurizăm prietenii și rudele!
Sunteți gata? Să începem!
Cinci, patru, trei, doi, unu!
Crăciun fericit!
Ăsta câștigă. Nu i-am văzut pe ceilalți, dar...
Jo, e superb!
Da. E distractiv.
Mi-a plăcut întotdeauna Spărgătorul de nuci.
Și mie.
Lizzie m-a ajutat enorm, ca întotdeauna.
Nu mă așteptam să crească așa repede.
Parcă aș fi clipit și am ratat totul, iar acum nu știu ce rol am.
Mai ales că ați devenit așa apropiate.
După ce va naște,
va apela la tine pentru multe lucruri la care nu mă pricep.
- Sfaturi de alăptare. - Am hrănit-o cu biberonul.
Sfaturi privind somnul.
Am avut dădacă. Dar de la Dumnezeu.
Înțelegi ce spun, Deidre. Va avea nevoie de tine.
Eu fac parte din satul ei, dar nu sunt mama ei.
Bună!
Mă bucur că sunteți împreună, fiindcă avem vești.
E fetiță.
Vezi? E fetiță. O să aibă bătăi de cap.
La asta mă pricep.
Felicitări, tăticule!
Nu! Dumnezeule!
- Bună! - Felicitări!
Mulțumesc.
E fetiță.
Bună!
A doua oară în două zile? Mă urmărești?
- Nu. - Nu?
Nu mă așteptam să te văd aici.
Nu mă așteptam să fiu aici.
Te-au adus Lark și Hazel?
Nu, sunt la mama lui Lark astă-seară.
Eram acasă, singur, și mă gândeam
că am nevoie de un pic de Crăciun chiar în clipa asta.
- Nu-mi pot scoate cântecul ăsta din cap. - Da, nici eu.
Cum îți merge de sărbători?
E jale.
Tata nu-l poate accepta pe noul iubit al mamei.
Iar faptul că e aici nu ajută deloc.
Mama ta și-a adus noul iubit de Crăciun?
Da. Așa că eu și Jack am încuiat-o în casă cu tata, până-și rezolvă problemele.
- Ăsta da curaj! - Nu știu dacă-și va schimba părerea.
Îl înțeleg.
E greu să vezi că persoana iubită își vede de viață.
Chiar dacă te bucuri pentru ea.
Da.
Da, așa e.
Salut!
- Bună, Jack! - Bună!
Crăciun fericit!
Mama și tata sunt aici.
- Scuze. - Mama și tata.
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
Am făcut ce trebuia să facem. Am rezolvat.
Uite-i!
Scuze de întârziere.
Am avut multe de discutat. Despre căsnicia noastră.
- Ne-am îndepărtat. - Ne-am lăsat familia să se îndepărteze.
Asta a fost și vina mea.
Nu. E vina noastră. Noi trebuie să reparăm greșeala.
Ai avut dreptate.
Nu mai suntem căsătoriți, dar suntem o familie.
Ar trebui să putem fi împreună și când familia se extinde.
- Nu l-ai trimis pe Javi acasă. - Dimpotrivă.
După discuția noastră, tatăl vostru a vorbit cu Javi și s-au înțeles bine.
- Se pare că au multe în comun. - De pildă, aceleași gusturi la femei.
- Nu. - Asta n-are cum să fie amuzant.
E amuzant.
Suntem gata să petrecem Crăciunul împreună, dacă mai suntem invitați.
Tu ce crezi?
E o rugăminte mare.
- Așa e. - Da.
Știi ce spune mama. Cu cât mai mulți, cu atât mai bine.
Bine. Puteți veni.
Tată, sunt mândră de tine. Hai aici!
Ăsta e spiritul Crăciunului.
- A fost amuzant. - Da.
Bine. Deci Javi rămâne?
- Mamă! - Știu.
Ai fost fermecător aseară pe scenă.
Și ai fost adorabil cu Hazel.
Ea a fost adorabilă. S-a născut o vedetă.
Cameron, ai spus că ai putea fi mulțumit să fim doar noi.
N-am spus doar așa. Am vorbit serios.
Da, dar o să fie lucruri de care n-o să ai parte.
N-o să-i poți lăsa Moșului lapte și fursecuri.
Îi pot lăsa și dacă n-am copii.
Ascultă...
Nu vreau să-mi dau seama într-o zi
că-mi porți pică fiindcă n-ai fost tată.
Ce vrei să spui?
Vreau să spun
că aș suferi crunt dacă te-aș pierde.
Dar să știu că din cauza mea ai ratat toate acele lucruri
pe care ți le-ai dorit de la viață...
asta m-ar îndurera și mai tare.
De Crăciun îmi doresc să te gândești bine la asta.
Poți face asta pentru mine?
Da.
Bine.
De ce ați ales spărgătorul de nuci?
La primul Crăciun, Vernon m-a dus la Spărgătorul de nuci.
N-o fi cel mai ingenios pom de aici, dar e cel mai important pentru noi.
De fapt, am uitat să aprind o podoabă
care l-ar face cu adevărat unic.
Ce anume?
TE MAI MĂRIȚI O DATĂ CU MINE?
Haide!
Am văzut atâtea lucruri minunate în viața mea.
Sper să am norocul să mai văd multe altele de acum înainte.
Orice s-ar întâmpla, știu
că vei fi lumina mea călăuzitoare,
așa cum ai fost mereu.
Așa că, până mai pot,
vreau să te privesc în ochi
și să mă mai căsătoresc o dată cu tine, Hope McCrea.
Te iubesc atât de mult!
Te iubesc.
CÂȘTIGĂTOR!
Bine.
Ești bine?
Da.
- Ți se pare amuzant? - Da.
Am găsit în sfârșit un lucru la care Jack Sheridan nu se pricepe.
E cel mai frumos Crăciun!
Hei!
Mulțumesc.
Am un cadou mai frumos.
Poți prinde un fulg pe limbă? Bravo!
Mulțumesc.
CEA MAI MIȘTO BUNI
„Cea mai mișto buni”. Grozav!
E bine.
Nu. Încetează!
Dragul meu, cerceii ăștia sunt absolut superbi.
Îmi plac enorm.
- Bine. - Mulțumesc.
Cu plăcere.
N-am terminat.
Poftim?
Cum adică?
Lasă!
Bine.
Ar trebui să închid ochii sau...
Cred că ar fi mai bine să-i ții deschiși.
Bine.
Dumnezeule!
- N-ai făcut asta! - Ba da.
- Mi-ai luat un ponei! - Da, îl cheamă Pony.
Bună! Dumnezeule!
Bună, drăguțule!
Crăciun fericit!
Ăsta e al meu.
- Nu! - Te-a ajutat.
Trebuie să răspund.
Sigur.
E rândul meu.
Alo?
Ce mai face fetița noastră?
Hazel e bine.
A avut un Crăciun magic.
Dar Brady?
Nu bănuiește nimic.
- Bună, Mike! - Scuze că te deranjez de Crăciun.
Legistul a identificat cadavrul.
Se știe că e Wes Logan.
Avem probleme mari?
Treaba asta o să explodeze.
Înțeleg.
- Mulțumesc că mi-ai zis. - Da.
Ce s-a întâmplat?
Îmi poți spune ceva?
Ce cauți?
Mai vrei o gustărică?
Uită-te la el!
Scumpicule!
- Ești mai bun decât bijuteriile, nu? - Da.
Ia-l!
- Te descurci? - Da.
- Ești sigură? - Da.
Bună seara!
Te pot ajuta cu ceva?
O caut pe Mel Monroe.
Cine întreabă?
Tatăl ei.
Semeni atât de mult cu mama ta.
Când te-am văzut, mi s-a frânt din nou inima. N-am știut ce să spun.
Așa că ai mințit?
N-am mințit.
Nu sunt bărbatul care a scris scrisorile acelea. Nu mai sunt.
De la moartea mamei tale. Cred că și tu simți asta oarecum.
Nu știu ce voiai să-mi spui.
Sau ce voiai să-ți răspund.
Nu știu dacă mă voiai în viața ta
sau doar voiai un rinichi.
Oricum ar fi,
sunt tatăl tău.
Sunt aici acum.
Ți-am adus ceva.
M-am gândit că poate vrei să mai auzi o dată vocea mamei tale.
Mulțumesc.
Și...
trebuie să-ți spun ceva important.
Subtitrarea: Dora Șereș