Där är det.
Vet du vad du ska säga?
"Hej.
Jag är Mel, din dotter."
- Håll dig till fakta. - Ja.
Och sen tar vi de djupare frågorna.
Okej?
I värsta fall kan vi prata om vår kärlek till stugor.
Det kanske är genetiskt.
Det här kanske är ett misstag.
Det är mycket att komma med dagen före julafton.
Okej? Eller i allmänhet.
Jag kanske borde låta det förflutna vara.
Det kan du göra.
Jag kan backa härifrån om du vill.
Eller så är jag bara nervös och borde hålla ut.
Du kanske vill lista ut vad du ska säga,
för han står nu på tröskeln och stirrar på oss.
Okej.
Hej.
Missade ni "inga försäljare"-skylten?
Nej, vi...
Vi såg den.
- Får du många försäljare här ute? - Nej.
På grund av skylten.
- Ja, det låter rimligt. - Om du inte säljer nåt, vad vill du?
- Det beror på. Är du Everett Reid? - Vem frågar?
Hans dotter.
Jag heter Mel Monroe.
Jag hittade kärleksbrev till min mor, Sarah Jensen, skickade för 37 år sen.
Och...
...jag vill prata med mannen som skrev dem.
Jag önskar att jag kunde hjälpa dig, men jag är inte mannen du letar efter.
Okej.
Känner du honom? Vet du var jag kan hitta honom?
Tyvärr inte.
Okej.
Så...
- Ursäktar du mig en sekund? - Ja, visst.
SKOGSHUGGARSPELEN MÄSTARE 1976
Jag bräserar en kanin.
Lämnar man den en minut för länge blir köttet till gummi.
Okej.
Behöver du nåt annat?
Det är bra.
Ja, tack.
Jag är ledsen att jag inte kan hjälpa dig hitta vad du letar efter.
Det är okej.
God jul.
Så?
Var det han?
Ja.
Men han ville inte ha nåt med mig att göra.
Säkert att du mår bra?
Ja.
Han existerade inte för två dagar sen.
Det är inte som om jag saknade en far hela livet.
- Det är okej om du är upprörd. - Ja, det är jag.
Uppenbarligen.
Jag fick åtminstone lite klarhet.
Vad?
Förr visste jag inte om jag ville ha honom i mitt liv.
Nu vet jag att jag inte vill det.
Han kan fortfarande ändra sig.
- Du kan skriva ett brev. - Jag är klar med brev.
- Ett vykort? - Allvarligt, Jack.
Jag bara...
Jag vill ha en enastående jul med dig
och våra familjer som faktiskt vill finnas i våra liv.
- Okej? - Okej.
Kan vi åka skridskor senare?
Jag bara...
Jag åkte alltid med mamma när jag var liten.
Jag ville åka igår, men vi var på pappa-jakt och allt, så...
Ja, det gör vi.
- Ja? - Ja.
Okej.
Hej, Charmaine.
- Ledsen att jag stör. - Det är helt okej. Vad är det?
Jag var tvungen att lämna jobbet tidigt eftersom sammandragningarna inte upphör.
Jag undrar om du kan ta en titt.
Jag vill inte tillbringa dagen före julafton på akuten.
Ja, absolut.
Jag åker nu. Vi ses på kliniken.
Toppen, tack. Jag har nåt till dig och Jack.
Så jag tar med den.
Okej, vi ses snart.
- Okej. - Hejdå.
Hejdå.
Är allt bra?
Ja.
Ja, vi måste bara...
Vi måste köpa en julklapp till Charmaine, okej?
Hördu!
Jag gjorde julformer till alla, och nu har jag inte nog med nissar.
Förlåt, jag äter när jag är nervös.
- Har din mamma inte sms:at tillbaka? - Nej.
Det känns som om jag stalkar henne. Jag har ringt och sms:at så många gånger.
Du kan åka till Connie och prata med henne.
- Jag kan följa med. - Det är okej, jag kan åka ensam.
Fokusera på tävlingen. Ni måste börja lasta in allt snart.
- Hur ser det ut, Vernon? - Vi har ett litet tekniskt problem.
Lizzies mamma är inte den enda som exploderade.
- Nötknäpparens säkring gjorde också det. - Nej.
- Det är okej. - Har vi en extra?
Vi ska hitta en efter frukost. Denny och jag ska finkamma huset.
Skulle inte du åka till Connie?
Jo, jag ska bara äta upp min frukost först.
Jag drar ut på det igen, eller hur?
Jag har korv i kylen. Jag gör en pannkaksburrito att ta med.
Vilken tur du har.
Gud!
Herregud!
- Det är så kallt. - Tänk att du fick mig att göra det.
- Tänk att du gjorde det. - Du har tur att jag älskar dig.
Vad sa du?
- Rock först, svar sen. - Ja...
Vet du vad? Jag sa inget. Du hörde inget, för jag sa inget.
Nej, det är en sak i livet som inte kan göras ohörd.
Menade du det?
Ja, jag...
Jag menar det.
Jag menade inte att säga det. Du är mitt i en skilsmässa...
Nej. Hör på, det är okej.
Det var fint att höra.
Jag kan bara inte lova nån nåt än.
För mig är "jag älskar dig" ett löfte.
Du vet, jag...
Jag fattar.
Jag fattar, men det enda som spelar roll är att du,
precis här,
precis nu,
är där du vill vara.
Nej, det är jag inte.
Jag vill sitta framför en öppen spis, för jag fryser.
Jag bara...
Jag vill sitta framför den med dig.
- Vi drar. - Vi går.
Charmaine?
Hej.
- Herregud, mår du bra? Vad händer? - Mina sammandragningar blev värre.
Jag glömde er julklapp.
- Gumman, det är okej. - Och tvillingarnas far är här.
Hej, Mel.
Calvin.
Han pressade mig vid bilen. Mina sammandragningar blev genast värre.
Jag tog nycklarna. Hon borde inte köra.
Nej, det var inte säkert för henne att köra.
Men du kunde ha fått hennes sammandragningar att eskalera.
Hör du?
Så om du verkligen är orolig för mig kan du dra härifrån.
Jag har rätt att vara här, det är mina pojkar.
Charmaine är min patient, så om hon inte vill ha dig här –
oavsett om du är barnens far eller inte – måste du gå härifrån, nu.
Den här diskussionen är inte över.
Okej.
Tja,
nu vet du varför jag ljög.
Nu vet jag.
Okej, här. Vi...
Vi tar dig till undersökningsrummet
och ser till att du inte får barn dagen före julafton.
Okej?
Okej.
Ändrade planer.
Det ordnar sig.
- Okej. - Okej.
Vi är riktigt besvikna på er.
Vi hade en hel helg planerad för oss alla.
Jag lovade Mel en stor familjejul, och ni förstör den.
Vad har ni att säga?
- Jag måste säga att er far är småsint. - Jag är inte småsint.
Jag tänker bara inte tillbringa julafton med din pojkvän.
- Du tål inte att se mig lycklig. - Jo, men du behöver inte ståta med det.
- Hörni... - Så, vad?
- Så du vill se mig lida? - Vill du att jag ska lida?
Det är ditt val.
Inte om han är här. Du är galen om du tror annat.
Hörni!
Pappa, "galen"? Allvarligt?
Och mamma, pappas begäran är inte helt orimlig.
Vad vill du att jag ska göra, låtsas vara olycklig?
Skicka hem honom. Jack sa att det var en familjejul.
Ja, och om det fortsätter så här
kommer Javier snart att vara en del av den här familjen.
Okej, vi ska inte skicka hem Javier.
Är det förstått? Så varför ser vi det inte så här?
När vi var små underströk ni alltid vikten av familj
och hur speciellt det var att vara tillsammans under julen.
Vet ni vad?
Det är den första av många jular vi kommer att fira ihop.
Jag tänker inte skyffla runt mina barn, era barnbarn,
mellan hus för att ni inte kan lista ut hur ni ska vara civiliserade i 48 timmar.
Jag ska dessutom gifta mig snart. Vill ni bli bjudna?
- Ja. - Självklart.
Bra. Då säger jag samma sak som ni sa till oss när vi var små:
Ni får inte lämna rummet förrän ni har löst det här.
Hej.
Får jag komma in?
Det är ditt rum.
Jag vet. Jag försökte bara respektera ditt utrymme
samtidigt som jag inkräktade på det genom att dyka upp.
Om ändå du hade varit respektfull nog att berätta om din graviditet.
Medan du fortfarande hade ett beslut att fatta.
Om du tror att jag tänker berätta för din far...
Jag är ledsen att jag inte berättade.
Men jag behövde inte din hjälp att fatta ett beslut.
Men jag skulle vilja ha ditt stöd, om det är möjligt.
Du är fortfarande tonåring, Lizzie. Det här är ett livslångt åtagande.
Jag vet det.
Denny med.
Men vi kommer inte att göra det ensamma.
Det sägs att det krävs en by för att uppfostra ett barn.
Vi har en hel stad.
Jag förstår inte varför ni inte kunde ha väntat.
Vi planerade inte det här.
Men om vi får det nu får Denny se sitt barn växa upp.
Om vi väntade skulle han...
Han skulle missa så mycket.
Jag beklagar verkligen hans sjukdom.
Men du är min lilla flicka.
Jag vill inte se dig offra hela ditt liv för honom
eller ett barn.
Jag vet att det kan verka konstigt,
för du var så fokuserad på att göra karriär i min ålder,
men jag ser inte det här som en uppoffring.
Jag ska fortsätta jobba. Jag älskar mitt jobb.
Men jag ser fram emot att bli mamma, mer än nåt annat.
Jag vill att du ska vara en del av det.
Så...
...kan du snälla stötta mitt beslut?
Om det här är vad du vill...
...ska jag försöka stötta dig.
Kan du även försöka vara lite glad?
- Du ska bli mormor. - Nej, jag är för ung för att vara mormor.
Jag behöver ett gulligare namn.
Det går nog att ordna.
Jag har hittat den.
- Farfar? - Nej, jag bara...
Vad är det?
Det är Hopes och mitt bröllopsalbum.
- Får jag se det? - Ja.
Ja.
Den bästa
dagen i mitt liv.
Det kan vara du och Lizzie en dag,
om ni båda vill det.
Jag tror det.
Jag vill bara se till att vi är redo för det åtagandet.
Vi går med på att ta hand om ett barn,
men Lizzie skulle även gå med på att ta hand om mig.
Jag vill bara att hon ska låta det sjunka in.
Men detsamma gäller alla äktenskap.
Lizzie sa samma sak när vi pratade om det,
men jag tror vi behöver tid att bearbeta allt.
Ja.
Du har ett gott hjärta, så lyssna på det.
Du vet när tiden är inne.
Det ser fantastiskt ut, att gifta sig.
Det var en perfekt dag.
Jag skulle ge vad som helst för att få göra det igen.
Varför gör ni inte det?
- Ni pratade ju om att förnya era löften. - Ja, men det var för ett tag sen.
Sen kom Hopes olycka
och min diagnos, så...
Jag är säker på att du vet när tiden är inne.
Mel vill att jag kommer till kliniken.
Kan du ta säkringen till Hope på julmarknaden
och hjälpa henne och Lizzie göra i ordning allt?
Jag kommer så fort jag kan.
- Absolut. - Okej?
Ja.
- Julstubben är så gott som er. - Vår.
Och jag fick
Lizzies labbresultat, med barnets kön.
Jag ville slå in det,
men jag tänkte att ni kanske ville öppna det i enrum.
Det är upp till er.
Tack.
Okej, Doc kommer snart.
Jag blir visst inte den första patienten på den nya BB-avdelningen.
Vi kan göra allt vi skulle göra här.
Det här med att studsa på bollen... Funkar det verkligen?
Ja, det gör det.
Det hjälper barnet att röra sig neråt för att påskynda förlossningen.
Om du roterar i en cirkel, som med en rockring...
Såja.
...lindrar det smärtan i ländryggen.
Såja.
Jag tror inte nåt kommer att lindra min smärta just nu.
Jag vill bara inte att pojkarna ska bli som han.
Du ska uppfostra pojkarna, okej? Det är det viktiga.
Han har...
- Han har rättigheter som deras far. - Hans rättigheter är inte absoluta.
Borde inte han sitta i fängelse?
Jo, men FBI la ner fallet
eftersom han samarbetade
och hjälpte dem med Melissa Montgomery.
Sen försökte hon döda honom.
Sen placerade de honom
under vittnesskydd.
Charmaine, jag är ledsen.
Hur hamnade du med honom?
På samma sätt som alla misstag begås:
En blandning av sorg, ilska och kopiösa mängder alkohol.
- Och jag var arg på Jack. - Mel, är du här?
- Håll det här mellan oss. - Absolut.
Mina föräldrar löser saker och ting,
så jag är här för att rädda dagen och ta med dig på skridsko...
...åkning. Vad...?
- Hej. - Hej.
- Charmaine, vad gör du? - Jag twerkar mig igenom förlossningen.
Okej, toppen.
- Jag ska gå. - Okej.
- Lycka till. - Det behövs inte, jag har Mel.
Jag håller dig underrättad, okej?
Hej, allihop! Jack, funderar du på att hoppa in?
Nej, jag överlåter det till proffsen.
- God jul. - Ja.
- Hur går det? - Hon är öppen nästan åtta centimeter.
- Hon sköter sig fint. - Ja.
- Skulle du säga det? Skulle du säga fint? - Du är jättefin, okej?
Vad är det? Jag har sett den där minen förr.
Nåt är fel.
Ditt blodtryck är lite högre än jag skulle vilja.
- Vad betyder det? - Det kanske inte är nåt.
Det kanske är havandeskapsförgiftning.
Det skulle innebära att dina barn kanske inte får nog med syre.
Vi borde lägga dig på undersökningsbordet.
Då kan vi ge dig antihypertensiv behandling
för att sänka ditt blodtryck...
Det är bra. Där, okej?
...och skydda barnen, okej?
Okej.
- Lycka till, Hope. - Tack, Muriel. Dito.
Det är så skönt att det är lugnt mellan dig och din mamma.
Ja, jag känner mig hundra gånger lättare. Trots pannkaksburriton.
Hon lovade att komma ikväll och rösta på vår pyntning.
I så fall kommer hon och jag att bli goda vänner.
- Hej, Hope. Var är din bättre hälft? - Han hade en nödsituation på kliniken.
- Var är din? - Väldigt lustigt.
Jag hoppas att du kan behålla din humor efter att ha lidit ett förödande nederlag.
Ni må vara regerande mästare, men i år är segern min.
- Och Vernons, men mest min. - Lycka till.
Och kom ihåg: Andraplats är inget att skämmas för.
Hej.
- Jag har säkringen. - Tack och lov. Hjälp mig här.
- Vi har mycket att göra. - Okej. Herregud.
Titta, jag... Och de här. Det var många som saknades.
Tar den nånsin slut?
Så,
var det konstigt att se henne under förlossningsarbetet?
Ja, väldigt konstigt.
Men jag önskar henne allt gott. Det var kul att se henne glad.
Trots födsloplågorna, förstås.
På tal om plågor – hur tror du det går för mamma och pappa?
Jag vet inte. Inga nyheter kanske är goda nyheter.
Om vi får dem att sitta runt bordet imorgon
kommer vi att ha utfört ett julmirakel.
Jag ville att de skulle vara med ikväll, vid julgranstävlingen.
Vi skulle alla vara tillsammans, stötta Mel...
Jag kanske är för optimistisk.
Jag stöttar dina familjemål, men jag måste säga...
Om vi bortser från Mel
är jag chockad över att du bryr dig så mycket om att ha en stor familjejul.
- Vad pratar du om? Varför det? - Du var först att skrota vår familjejul.
Jag var äldst. Jag var först att lämna nästet.
Och jag åkte ut i krig.
Ja, det förstår jag. Men du kunde ha kommit tillbaka efteråt.
Jag vet att du hade problem med pappa och med allt som hände efter kriget, men...
Jag vet inte, vi saknade dig.
Jag tror att det gav Donna tillåtelse att följa ditt exempel.
Klandrar du mig för att våra familjejular föll samman?
Absolut.
Och det var nog även början på slutet av mamma och pappa.
Så lustigt.
Jag vet inte, det kanske ligger nån sanning i det.
Allt förändras när barn växer upp.
De flyttar ut och bildar egna familjer, traditioner bryts...
Men ju mer Mel och jag pratar om att bilda familj,
desto mer saknar jag våra familjejular.
Du vet vad de säger:
Hemma är en plats man vill lämna när man växer upp
och återvända till när man blir gammal.
Ja, det ligger nåt i det.
Det känns mer som hemma nu när du är här.
Det betyder mycket för mig.
För mig med.
Jag älskar att vi skapar nya traditioner ihop.
Se på oss, vi är som de vuxna.
Vi bjuder in mamma, pappa och våra systrar,
även om de inte dyker upp.
Jag tror att vi,
så länge vi stöttar varandra,
kommer att klara oss.
Ja.
Definitivt.
Du är bäst.
Minns du när vi var små, och jag gjorde så här?
Kom igen.
- Okej, är vi redo? - Okej.
Okej, krysta ordentligt vid nästa värk.
Är du redo?
Okej.
Okej, bra jobbat.
Den senaste blodtrycksmätningen såg bra ut.
Jag läser ibland av minskningar av hjärtfrekvensen hos fostren.
- Va? - Nej, det är okej.
Det är normalt när barnen rör sig ner för förlossningskanalen.
Mel har rätt. Vi ska hålla ett öga på det.
Vi gör samma sak vid nästa värk.
Okej?
Okej.
Charmaine, han är vacker.
- Det är en pojke. - Okej.
Okej, vila lite. Sen ska vi göra samma sak igen.
- Jag tror inte att jag kan. - Hördu.
Lyssna på mig, okej?
Den andra är mycket lättare, jag lovar.
- Okej? - Okej.
Ditt första barn är här.
Jag och Doc är här. Vi är här för dig.
- Okej? - Okej.
Jag önskar bara att min mamma var här.
Hon är här. Jag svär att jag såg henne precis nu.
Tack.
Okej, den här lilla pysen vill att du träffar hans bror.
- Okej, är du redo? - Okej.
Den andra är redo. Är du redo?
Okej, du fixar det här.
Okej.
Hej.
- Ja. - Hej.
Du gjorde det.
Okej, det är en pojke.
Vill du se honom?
Ja, jag vill se honom.
- Herregud. - Såja, sötnos.
- Hej, älskling. - Såja.
Här är nummer två.
Du gjorde det.
Jag har väntat så länge på att få träffa er.
Jag är så stolt över dig. Jag vet att din mamma också är det.
Tack.
Ja.
De är vackra.
Bra jobbat.
- Hej. - Hej.
Så fin den är.
Tack.
- Jag älskar dina pom-poms. - Ja, de hänger lika bra som för 20 år sen.
- Är den till mig? - Ja.
Tack.
Så, vad händer? Är allt okej på kliniken?
Jag var faktiskt inte på kliniken.
Var har du varit?
Min före detta fästmö Michelle dök upp efter pjäsen igår.
Hon bad att få prata idag.
Jag nämnde det inte då jag inte visste vad hon skulle säga.
Så, vad hade hon att säga?
Hon är tydligen nykter.
Hon vill ge oss en chans till.
Bilda familj.
Bygg ett liv ihop.
Jag förstår.
Och vad sa du?
Jag sa att jag har ett liv.
Här.
Med dig.
Okej, hör på.
Jag vet att det inte har kommit på tal än...
...men jag vill inte ha barn.
Jag ville det, en gång i tiden.
Men den tiden är förbi.
Jag var inte säker, men jag vill att du ska veta
att en familj på två personer räcker för mig.
Du är allt jag behöver.
Okej, kan vi sätta igång? Du kan hjälpa mig med de sista detaljerna.
Den här granen kommer inte att mysa till sig själv.
Okej.
Vad kan jag göra?
Börja med den.
- Hej. - Hej.
De vilar.
Charmaines moster är på väg.
- Tack. - Ja.
Bra jobbat där inne.
Tack, dito.
Du vet,
ibland när jag jobbar med dig känner jag mig
som en stolt far.
Förlåt, jag hade en tuff morgon.
Jag hittade min biologiska far,
och han avvisade mig.
- Jag trodde att din far hade gått bort. - Ja, den som uppfostrade mig.
Men jag fick precis veta
att min mor hade en affär.
Hur som helst, det var inte värt att leta efter honom.
Ja...
Jag försökte fylla ett tomrum.
Vilket verkar galet nu.
Du.
Jag kanske inte är din far,
biologisk eller annan,
men jag finns alltid här för dig.
Jag anser mig ha tur som får vara det. Och om han inte gör det är han en dåre.
Och det är han som går miste om nåt.
Du har rätt, han går miste om nåt.
- Ja. - Ja.
Men...
...jag ville ändå att nån annan skulle överlämna mig.
Det vore
en ära.
- Du menade väl mig? - Ja.
- Ja, okej. - Så klart jag menade dig.
På riktigt?
Tack.
Jag hoppas bara att jag kan se Jacks min.
Det kommer du att göra.
- Den kliniska prövningen kommer att funka. - Det är bäst det.
För jag hoppas också se dig förlösa
mitt barnbarnsbarn i vår.
Du...
- Herregud, är Lizzie gravid? - Ja.
Hon har berättat för sin mamma, så hon sa att jag fick dela det med dig.
Grattis.
- Tack. - Du måste vara överlycklig. Och Hope med.
Herregud.
- Vilken perfekt jul. - Ja.
Och om vi kan vinna julgranstävlingen
skulle det vara grädden på den kokta potatisen.
Ja, det vore fantastiskt.
Nästan perfekt.
Kan du stanna hos Charmaine tills ambulansen kommer?
Jag har en sak jag måste göra för Hope ikväll.
Visst.
- Vi ses där. - Ja.
- Okej. - Tack.
Denny, är du på julmarknaden?
Hör på, jag behöver din hjälp.
Inga problem.
Jag fixar det.
Så,
jag vet att julafton är först imorgon,
men jag hoppades få ge dig din julklapp tidigt.
Är det okej? Jag har den med mig.
Vad skulle Jesus ha gjort?
Okej, hör på.
Jag...
...funderade på vad du sa igår.
Och då jobbet jag tog för att stanna här snart är över,
ville jag försäkra dig om att det är här jag vill vara.
Så,
du tittar på Virgin Rivers nya räddningschef.
Vänta, sen när då?
Sen för några timmar sen. Jag visste att Hope letade.
Jag sa att jag var intresserad, och hon gav mig jobbet på fläcken.
- Så du är här för gott. - Ja.
Vilket betyder att du inte får sakna mig som jag hade planerat,
men jag hoppas att du inte tröttnar för snabbt.
Inte en chans.
Men för tydlighetens skull...
Stannar du för jobbet?
Nej.
Jag stannar för dig.
- Jag vet inte hur jag ska slå det här. - Du kommer säkert på nåt.
- Hej. - Du kom.
Ja.
- Rinken stängde precis. - Jag misstänkte det.
Det är okej.
- Hur mår Charmaine? - Herregud, hon är kär i sina pojkar.
De är på väg till Grace Valley nu.
Bara för att stanna över natten, de mår bra.
- Bra. - Ja.
Och hon älskade fruktkakan vi gav henne.
- Nej. - Jo.
Ja!
- Jag är glad att den kom till nytta. - Ja.
- Så hur mår dina föräldrar? - Ingen aning.
Jag har inte hört av dem.
Jag vet inte om de kommer ikväll eller imorgon.
Vi har ett genomgående tema, för Joey ringde precis.
Morgan är magsjuk.
- Kom igen. - Ja.
De rider ut det på B&B ikväll. Vi håller tummarna för imorgon.
Jag är ledsen.
Våra stora planer för en enastående jul verkar ha gått i stöpet.
Okej, det vet jag inte.
Visst, folk drog sig ur.
- Jag blev avvisad av min biologiska far. - Det är sant.
Vi fick inte åka skridskor.
Men vi är här nu, på den här vackra platsen,
med familjen vi har valt själva.
Och det är rätt enastående.
- Jaså? - Ja.
De bästa människorna i mitt liv är de som väljer att vara en del av det.
Det är nåt att fira.
Och förhoppningsvis nåt våra barn också får fira en dag.
Det är jag säker på.
God jul.
- God jul. - God jul.
Där är du, Vernon.
Okej, hörni.
Vinnaren avgörs genom sluten omröstning, men jag känner igen er handstil,
så om vi inte vinner hamnar ni på stygga barn-listan.
- Kom, vi måste gå. - Okej.
Okej.
Välkomna till Virgin Rivers 44:e årliga julgranspyntningstävling.
Nu tänder vi de här sötnosarna,
och dömer vänner och familj.
Är ni redo? Nu kör vi!
Om fem, fyra, tre, två, ett...
God jul!
Så fin. Den vinner. Jag har inte sett de andra, men...
- Jo, den är fantastisk. - Jag vet, den är så kul.
Jag har alltid älskat Nötknäpparen.
Det har vi gemensamt.
Lizzie var till stor hjälp, som alltid.
Jag förväntade mig inte att hon skulle växa upp så fort.
Det känns som om jag blinkade och missade det.
Nu vet jag inte var jag passar in.
Särskilt med tanke på hur nära ni har kommit varandra.
Efter att barnet är fött
kommer hon att komma till dig med sånt jag inte kan hjälpa henne med.
- Amningstips. - Hon matades med flaska.
Sömnträning.
Vi hade en barnflicka på natten. Hon var en gudagåva.
Du fattar poängen, Deidre. Hon kommer att behöva dig.
Jag är en del av hennes by, men jag är inte hennes mamma.
Hej.
Jag...
Jag är glad att ni båda är här,
för vi har nyheter.
Det är en flicka.
Hör du? En flicka.
- Vilka problem som väntar henne. - Det kan jag hjälpa henne med.
- Grattis, pappa. - Åh, nej.
Herregud.
- Hej. - Grattis.
Tack.
Det är en flicka.
Hej.
Hej på dig själv.
Två gånger på två dagar? Följer du efter mig?
- Nej. - Inte?
- Jag förväntade mig inte att se dig här. - Jag förväntade mig inte att vara här.
- Släpade Lark och Hazel hit dig? - Nej, de är hos Larks mamma ikväll.
Jag satt faktiskt hemma, ensam, när jag tänkte:
"I need a little Christmas, right this very minute."
Jag kan inte få låten ur skallen.
Inte jag heller.
Så,
hur är din jul?
En enda röra.
Pappa kan inte acceptera mammas nya pojkvän,
och att ha honom här hjälper inte.
Så din mamma tog med sin nya pojkvän till julfirandet?
Ja, så Jack och jag
har låst in henne med pappa tills de kan lösa saker och ting.
Djärvt.
Men jag vet inte om han kommer att ändra sig.
Nej, jag fattar.
Du vet,
det är svårt att se nån man älskar gå vidare,
oavsett hur glad man är för deras skull.
Ja.
Ja, det är det verkligen.
Hej, hörni.
- Hej. - Hej.
- Jack, god jul. - Ja, god jul.
Mamma och pappa är här.
- Förlåt. - Mamma och pappa.
God jul.
- Japp, god jul. - God jul.
Vi gjorde det vi skulle göra. Vi löste det.
Här är de.
Förlåt att vi är sena.
Men vi hade mycket att prata om. Om vårt äktenskap.
- Hur vi gled isär. - Hur vi lät vår familj glida isär.
Det...
...var även mitt fel.
Nej, det är vårt fel. Vilket betyder att vi måste fixa det.
Du hade rätt, Jack.
Vi kanske inte är gifta längre, men vi är fortfarande en familj.
Vi borde kunna vara tillsammans, även när vår familj växer.
- Så du skickade inte hem Javi. - Tvärtom.
Efter att vi hade pratat, pratade han med Javi.
Och de fann varandra.
Det visar sig att de har mycket gemensamt.
Som vår smak i fråga om kvinnor.
- Nej. - Det kommer aldrig att vara roligt.
Det är rätt roligt.
Poängen är
att vi är redo att tillbringa julen ihop, om vi fortfarande är bjudna.
Jag vet inte, vad tycker du?
Jag menar, det... Det är mycket begärt.
- Ja, jag vet. - Ja.
Men mamma säger alltid: Ju fler, desto bättre.
Okej. Ja, ni får komma.
Pappa, jag är stolt över dig. Kom hit.
- Det är rätt julanda. - Tack.
- Och det var roligt. - Ja.
Okej, så Javi ska stanna?
- Mamma. - Jag vet.
Jag kan inte komma över hur fängslande du var på scen igår.
Och hur underbar du var med Hazel.
Hon var bedårande. En riktig stjärna föddes.
Cameron, jag vet att du sa att du kunde vara glad om det bara var vi två...
Jag sa det inte bara. Jag menade det.
Men du kommer att gå miste om vissa saker.
Du kommer inte få ställa ut mjölk och kakor till tomten.
Jag behöver inte ha barn för att göra det.
Hör på.
jag vill inte vakna en dag
och inse att du avskyr mig för att du aldrig fick bli pappa.
Vad menar du?
Det jag menar är...
Att förlora dig nu skulle krossa mitt hjärta.
Men att veta
att jag var anledningen till att du gick miste om allt du ville göra skulle...
Det skulle krossa det ännu mer.
Min enda önskan i jul är att du tänker igenom det här.
Okej? Kan du göra det för mig?
Ja, det kan jag.
Bra.
Varför valde du Nötknäpparen som tema?
Vernon tog med mig till Nötknäpparen vår första jul ihop.
Det kanske inte är den mest innovativa granen här,
men det är den mest betydelsefulla för oss.
Vet ni vad? Jag...
Jag glömde tända en del som skulle göra granen väldigt unik.
Vilken då?
VILL DU GIFTA DIG MED MIG IGEN?
Kom igen.
Jag har sett så många underbara saker i mitt liv.
Jag hoppas att jag har tur nog att se många fler framöver.
Vad som än händer vet jag
att du kommer att vara mitt ledljus, som du alltid har varit.
Så, medan jag fortfarande kan,
vill jag se dig i ögonen
och gifta mig med dig igen, Hope McCrea.
- Gud, vad jag älskar dig. - Jag älskar dig.
VINNARE!
Okej.
Gick det bra?
Det är lugnt.
- Tycker du att det är lustigt? - Ja.
För jag har äntligen hittat nåt som Jack Sheridan inte är bra på.
Bästa julen nånsin.
Hallå där.
Tack.
Jag slår din julklapp.
Kan du fånga en snöflinga på tungan? Såja.
Tack.
VÄRLDENS BÄSTA GLA-MORMOR
"Gla-mormor", fantastiskt.
Bra.
Nej, sluta.
Du överträffade verkligen dig själv med de här örhängena.
Jag älskar dem så mycket.
- Bra. - Tack.
Ingen orsak.
Jag är inte klar än.
Va?
Vad menar du?
Bara...
- Strunt i det. - Okej.
Ska jag blunda, eller...?
Du vill nog hålla dem
öppna för det här.
Okej.
Herre...
- Det är inte sant. - Jo.
- Herregud, Pony. Som en ponny. - Ja, en ponny.
Hallå där.
Herregud.
Hej, sötnos.
- Hej. - God jul.
Och den här är min.
- Åh, nej. - Och han kunde ha tagit dig där.
- Jag måste ta det här. - Ja, visst.
Okej, det är min tur.
Hallå?
Hur mår vår lilla flicka?
Hazel mår bra.
Hon hade en rätt magisk jul.
Brady, då?
Han misstänker inget.
- Hej, Mike. - Förlåt att jag stör under julen.
Rättsläkaren identifierade kroppen. De vet att det är Wes Logan.
- Hur illa ute är vi? - Det här kommer att braka loss.
Okej.
- Tack för informationen. - Visst.
Vad har hänt?
Kan du berätta nåt?
Vad letar du efter? Letar du efter en godis till?
Titta på honom.
Åh, sötnos.
- Du är bättre än smycken, eller hur? - Ja.
Här.
- Klarar du dig? - Ja.
- Är du säker? - Ja.
Hej.
Kan jag hjälpa dig med nåt?
Jag letar efter Mel Monroe.
Vem frågar?
Hennes far.
Du är så lik din mamma.
Att se dig krossade mitt hjärta på nytt.
Jag hittade inte orden.
Så du ljög?
Jag ljög inte.
Jag är inte mannen som skrev de breven.
Inte längre.
Inte sen din mamma dog.
Jag antar att du också känner så, i viss mån.
Hör på, jag...
Jag vet inte vad du ville säga, eller vad du ville att jag skulle säga.
Jag vet inte om du ville ha mig i ditt liv,
eller om du ville be mig om en njure.
Hur som helst,
jag är din far.
Och jag är här nu.
Jag har nåt till dig.
Jag tänkte att du kanske ville
höra din mammas röst en gång till.
Tack.
Och...
...jag har nåt viktigt att berätta.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson