-Lägg honom på bordet. -Okej.
Så ja.
Ja.
Kan du ta bort filten?
Hej. Hallå där.
-Ska jag knäppa upp koftan? -Ja.
Okej.
Vem fan lämnar en bebis på en veranda?
Nån som är desperat.
-Kommer han att klara sig? -Ja.
Ja.
Han är varm. Han är inte uttorkad, och...
...han ser frisk ut.
Men han är faktiskt en hon.
Hej.
Vad är det där?
"Förlåt, men hon får det bättre hos nån annan.
Ta hand om henne och se till att hon vet
att jag gör detta... för att jag älskar henne."
Har du Docs mobilnummer?
Ja, men han är på hembesök. Ingen täckning.
Jag måste få tag i hans kontakt på socialtjänsten.
På hans kontor kanske?
-Ska jag ta över? -Ja.
Så ja.
-Så ja. -Tack.
Vi behöver blöjor och välling.
Okej, jag fixar det.
Vi sms:ar Connie och fixar blöjor och välling.
Vad vill du?
Okej.
Du ska få nåt så att du inte tänker på magen.
Vill du höra en sång?
Vill du?
-Creedence? -Bättre än AC/DC, tänkte jag.
Verkligen? Jag somnar alltid av "Ride on".
Vem är du?
En sjuksköterska som kan metal.
Uppenbarligen.
Var kom bebisen ifrån?
Hon lämnades på din veranda.
Hon är ungefär tre veckor gammal.
Hon mår bra men är lite underviktig.
Vi måste ringa socialen.
De är i Eureka, de öppnar först om en timma.
Det finns ett journummer.
Eftersom det är min klinik och barnet är min patient,
avgör jag vilka åtgärder vi ska vidta.
Vi ringer inga myndigheter.
Misstycker du så vet du var dörren är.
-Se efter barnet, tack. -Självklart.
Kom hit, raring. Jag vet.
-Han hotade inte att skjuta dig. -Dagen är ung.
Söt bebis.
Nej, jag vill inte ringa myndigheterna. Det är därför jag ringer dig.
Jag har ett par idéer. Ja.
Här är all välling och alla blöjor jag hade.
Wow, tack.
Herrejestanes.
Hon är hungrig.
Vi behöver varmt vatten.
-Jag fixar det. -Tack.
De sa att du var snygg, de ljög inte.
Jag sa att du var måttligt attraktiv.
Mel, det här är Connie.
Hej, Connie. Jag är den nya sköterskan.
Raring, alla vet vem du är.
Connie äger diverseaffären.
Jag ser till att veta allt om alla.
Vare sig de vill det eller inte.
Vet du, hon ser ut som Mimi Simpson runt ögonen.
Mimi är 72.
Mimi har ett barnbarn.
När var skolbalen?
Strunt samma.
Jag kollar med Mimi.
Sedan aktiverar jag Virgin Rivers telefonkedja.
Oroa dig inte. Vi ska hitta din mamma.
Tack, Connie.
Vad är telefonkedjan?
När det händer nåt i stan är det Connies jobb att meddela alla.
Okej. Så där ja.
Okej. Här.
Inte?
Okej.
Det här är inte bra.
Brad, jag måste gå. Det är nån här.
Håll ögonen öppna och ring om nån stämmer in.
-Det är ofint att låta en dam vänta. -Det är ofint att inte knacka.
Dörren var olåst. Okej. Vi har problem.
-Ja. En övergiven bebis. -Nej, jag menar Mel.
Vänta. Är bebisen övergiven?
-Ja. -Vad gör du åt det?
Jag pratade med Brad på Grace Valley Hospital.
-Har du kollat lägren? -Jag ska.
Förresten så tänkte Florence Nightingale där ute ringa socialtjänsten.
Det kanske blir nödvändigt.
Det är en övergiven bebis.
-Ska du tala om vad jag ska göra? -Det gör jag alltid.
Bebisen åsido, du lovade att ge Mel 30 dagar.
Tjugonio dagar kvar. Som att räkna ner till jul.
-Du är en åsna. -Vi har inte tid med smicker.
Hon sa upp sig.
Då så, spara ilskan till miss Monroe.
Det är hon som har tänkt sjappa.
Sätt lite honung på den, då tar hon den.
-Det finns risk för botulism. -Kära nån.
-Det är en reell risk. -Svält också.
Jag antar att jag kan lämna henne med dig.
-Jag är sjuksköterska och barnmorska. -Är det ett ja?
Ja.
Hon äter. Hon kan sluta igen.
Vi måste hitta hennes mamma eller kalla in proffsen.
Du är barnmorska.
Matproblem är en specialitet.
För sjutton. Inte i verkligheten.
-Är Connies telefonkedja igång? -Med sedvanlig entusiasm.
Den täcker hela Virgin River.
Jag ringer sen.
Nej, jag är upptagen.
Okej. Ja, jag ringer sen.
Hejdå.
Nån kan ha lämnat av henne på väg genom stan.
Doc får titta på det.
Det är bra att du är kvar i stan.
Doc är inte bra med små människor. Inte alltid med stora heller.
Jag hörde det.
Jag är inte färdig med dig, gamle man.
Mel sa upp sig för att du inte låter henne göra sitt jobb.
Vad, ta över kliniken? Hon ville lämna bort barnet.
-Det är inte sant. -Japp.
Du...
Du relegerade henne till kaffe och arkivering, och det hjälper inte nån.
-Alla måste börja nånstans. -Hon är sjuksköterska, inte sekreterare.
Gnällde hon hos dig så är hon en vekling. Bra att det visade sig tidigt.
I sitt gamla jobb hanterade hon knarkare och brottslingar,
men hon kan inte jobba med dig. Fundera på det.
Jag funderar.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Berättade hon? -Ja.
-Tror du att hon menar allvar? -Hon bad mig leta en ersättare.
-Jag kan inte klandra henne. -Om Doc bara kunde skärpa sig,
skulle han se att hon är precis vad stan behöver.
Jag är på väg till stugan.
Jag kan skynda på med renoveringen.
-Om hon hade ett riktigt hem... -Det blir mycket jobb.
-Vi vill väl ha kvar henne? -Ja, det vill vi.
Du behöver ju inte skynda dig att hitta ersättaren.
Jag har inte ens börjat, och det var inte lätt att få hit Mel, så...
Du och jag kanske kan få henne att ändra sig?
Ja.
Vi kanske kan göra Virgin River lite mer lockande.
Okej.
Hej, Joey.
-Är det en bebis? -Ja.
-Hon lämnades utanför Docs dörr i morse. -Herregud, det är hemskt.
Hon är hungrig, och hon tar inte flaskan. Jag har testat allt.
-Idéerna är slut. -Kan nån komma och hjälpa dig?
Nej. Jag har testat allt och det...
...är hemskt. Hon är hungrig och jag kan inte trösta henne.
Är det en bra idé?
Det måste finnas nån som kan lösa av dig.
Jag är inte så skör. Sluta oroa dig för mig.
-Det ligger i mitt DNA. -Du vet att jag är barnmorska?
-Bebisar är mitt jobb. -Jag vet, men du kan jobba här.
-Jag har sagt upp mig, okej? -Gudskelov.
Jag bäddar i gästrummet. Kom när du vill.
Jag stannar tills Hope hittar en ersättare.
Joey, när jag åker härifrån kommer jag inte till L.A.
Vad pratar du om? Såklart kommer du hit.
-Nej. Det finns för många minnen där. -Det är ditt hem.
-Du har familj och vänner som älskar dig. -Du förstår inte.
Nej, jag förstår inte varför du stöter bort alla.
-Som att du inte vill må bra. -Det är inte så, okej?
Du försöker alltid laga mitt liv, men det kan inte lagas.
Förstår du inte det, så... kan jag inte hjälpa dig.
Jag måste gå.
Jag, du, du, du.
Joey, är det du eller jag i mammas famn?
Jag står vid tåget med pappa.
Så mamma håller i mig? Jag var en tjock bebis.
Varför ser du så liten ut?
-Backa. -Nej.
-Varför? Jag vill se den sidan. -Nej, jag får problem då.
Vi är bästa vänner. Du kan berätta för mig.
Snälla.
Okej.
Mamma håller inte i dig. Det är vår syster, Chloe.
Chloe?
-Hon dog innan du föddes. -Hade vi en syster?
Ja, men säg inte att jag har berättat det.
Mamma blir jättearg.
Jag skvallrar inte.
Jag lovar.
På heder och samvete.
-Jag älskar dig, Joey. -Jag älskar dig med, lillan.
Chloe.
Gillar du det?
Jag med.
Det kommer att bli bra.
-Går det bra? -Ja.
Du skojade inte om att det är mycket jobb.
Med 20 dollar i timmen
kan du spara ihop till första terminen på college.
Behövs inte.
Jag tar värvning efter skolan.
Ricky, det är...
...inte som när jag tog värvning.
Numera behövs collegeexamen
-för alla jobb du vill ha. -Jag vill vara flottist.
Vad säger din mormor om det här?
Tja...
Jag tänkte att du kan hjälpa mig berätta.
Okej.
Jag gör det. Men du...
Bara om du ansöker till några skolor som reservplan.
Okej. Ja.
Jack.
-Mår du bra? -Ja, jag...
...drack för mycket kaffe. Här.
Kan du städa upp? Jag är upptagen.
Så ja.
-Åh. -Hej.
-Connie och Hope ringde.
-Jag är Lilly. -Hej.
-Mel. Är det här från hela stan? -Nej, bara från mig.
Jag har fyra vuxna barn.
Ingen av dem har tänkt ge mig barnbarn snart.
-Jag tänkte att du kan använda det. -Ja.
Hur mår hon?
Hon äter inte tillräckligt,
jag är lite bekymrad.
Åh.
-Ska du väcka henne? -Nej, inte om jag gör rätt.
Det var nåt nytt.
Det kallas drömmatning.
Man gör det när de nästan sover, med lite tur så vaknar sugreflexen.
Det funkar inte alltid.
Jag har en gås oplockad med dig.
Jag var färdig med telefonkedjan när Stacey dök upp och sa
att Joy hörde Hope prata med Doc.
Hon hörde Doc säga att du ville lämna bort bebisen.
-Nej, det är ett missförstånd. -Det hoppas jag.
Ingen ska lämna bort nån.
Men förr eller senare måste jag eller Doc ringa socialtjänsten.
-Säger vem? -Kalifornien.
Snälla du.
Socialtjänsten är bättre rustad för såna här situationer än vi.
Det är ingen situation. Det är en bebis.
-Doc bad mig att inte ringa. -Tack Gud för små gåvor.
Ingen fara.
Socialtjänsten är inte fienden.
-De vill att barnet ska vara med mamman. -Vet du vad jag tycker?
Det här är hennes hem och inte din ensak.
Ja, det är min ensak, och stan kan inte bara behålla henne.
-Varför inte? -Hon är ingen hundvalp.
Jag tror att Lilly och alla andra som jag pratat med, håller med.
Jag tror att hon försöker hjälpa bebisen, så...
Vi behöver inte utbölingar som säger hur vi ska leva.
I Virgin River tar vi hand om våra egna.
Ni storstadsfolk är likadana allihopa.
Ni tror er alltid veta bäst. Jag vill meddela att ni inte gör det.
Kom, Lilly.
Det är okej.
-Hektiskt. -Ja, ända sen frukost.
Varför gav du honom ett jobb?
Han får färre problem när han är i Virgin River.
Han har krossat fem tallrikar, tre glas och han trampar på min sista tå.
-Han är ny. -På vad? Att arbeta?
Eller ha ett jobb?
Jag vill ge honom en anledning att stanna kvar.
Okej, hör här. Vi vet båda att förnekelse är farligt.
Ursäkta mig, jag ska tömma diskmaskinen så att Brady kan ta sönder fler saker.
Hej där.
Öl?
Du är inte Doc.
-Nej, jag är Mel. -Den nya sköterskan.
Ja. Kan jag stå till tjänst?
Ta det inte personligt, men det känns inte bra att du är kvinna och så.
Det där är den lilla som folk är så uppjagade över.
-Ja. Jag kallar henne Chloe. -Jag hade en collie som hette Chloe.
Hon kunde valla.
Du...
-Charlie. -Charlie.
Jag vet inte när Doc är tillbaka, men jag kan hjälpa dig med ditt ärende.
Jag kommer tillbaka senare. Hälsa Doc att jag var här.
Absolut.
Hejdå.
Alla pratar om att du vill ringa till de där människorna
om att hämta barnet.
Jag förstår.
Jag är adopterad. Hade bra fosterföräldrar som blev riktiga föräldrar.
Tack, Charlie.
-Hej. -Hej. Jag gav pajerna till Preacher.
Jag är här för en latte.
Jag trodde aldrig att jag skulle ånga mjölk åt dig.
Inte åt mig. Åt Mel.
-Plötsligt känns allting rätt igen. -Vet du vad? Gör två.
Har hon en dålig dag?
Hon har en del att hantera.
-Ja. Connie kom förbi tidigare. -Det tror jag säkert.
Tack vare henne är Mel en snackis.
Vet du vad?
Jag vet att det händer, men jag fattar inte
varför en mamma överger sitt barn.
Vi vet inte mammans historia.
Hon kanske inte hade något annat val.
Ingen sansad mamma vill lämna bort sitt barn.
Jag skulle dö för min son.
Tror du att hon ringer socialen?
-Jag vet inte. -Jag är inte förtjust i dem.
Du vet, man ser det på nyheterna.
De som ska göra saker bättre gör ibland allting värre.
Tack.
-Hej, kompis. -Hej, Christopher.
Preacher behöver nog hjälp med pannkakorna i morgon.
-Om det är okej för mamma. -Ja.
-Vi ses i morgon, Jack. -Vi ses.
Hallå.
-Vet du hur mycket jag älskar dig? -Mamma.
Iväg nu.
-Hej. -Jag är så glad att se dig.
Dig med.
-Gör du mig sällskap? -Nej, de är till dig.
-Du är en bra man. -Du är en bra kvinna.
Min syster håller nog inte med.
Vi hade ett dåligt samtal.
Förebrå dig inte. Det har varit stressigt.
Jag har fyra systrar. Jag vet hur de är.
Hon uppfostrade mig, så hon är van vid att vara chefen.
-Hon är en naturkraft. -Det går i familjen.
Hur mår vår tjej?
Hon äter inte tillräckligt, och jag har slut på idéer.
-Du har inte hört av Doc? -Nej. Och jag kan inte bara vänta
när hon är hungrig.
Han försöker hålla socialtjänsten borta.
Vi vet inte var mamman är. Hon kan vara i en annan delstat nu.
Jag lovar att Doc tror att han gör det rätta.
Jag har aldrig sett en läkare kasta ut alla regler på det viset.
Hade han jobbat nån annanstans än här så skulle han förstå mig.
Han jobbade i Seattle förut. Chef på internmedicin, Northwest Hospital.
De har en av landets bästa transplantationskliniker.
Fick han sparken för att han hade egna regler?
Nej, han sa upp sig.
Det var nåt om pappersarbete och politik. För lite läkarjobb.
Ska jag ta henne?
-Nej, det går bra. -Låt mig.
Jag har flera syskonbarn.
Så ja.
Ingen fara.
Jag följde regler i kåren i mer än 20 år,
så jag fattar att det är svårt för dig.
Ja. Systemen finns av en anledning.
Ja, men kom ihåg att den här stan ligger lite avsides.
Folk litar mer på varandra än på världen utanför.
Reglerna där ute gäller inte alltid här.
-Jag vill bara göra det bästa för henne. -Jag vet.
Är jag den enda som tycker att en telefonkedja inte räcker,
så är det väl så.
Du är inte ensam.
Jag står på din sida.
-Latte till Mel. -Tack.
-Stor latte, Mark? -Ja tack.
-Hej. -Hej.
Två själar.
Åh. Ja.
-Hur mår huvudet? -Bättre.
-Och jobbet? -Aldrig tråkigt, det gillar jag.
-Du är adrenalinknarkare. -Bara i vissa lägen.
Jag hoppade fallskärm en gång. Usch.
Jag trodde jag skulle dö innan jag gick ombord.
-Varför gjorde du det? -För att imponera på en kvinna.
-Hur gick det? -Jag fick migrän.
Och såvitt jag vet blev hon ihop med instruktören.
Ajdå.
Du, vad gör du?
Jag menar, vad gör du när du inte jobbar?
Springer.
Terränglöpning. Men det finns inga ställen här.
Jag kan visa några hemliga ställen.
-Ursäkta. Jag menar... -Din latte, Mark.
Tack.
Du har ett fint leende.
Okej. Jag måste gå.
-Ja. -Okej.
Vi ses härikring.
Ja.
Jag la ner henne.
-Ursäkta. Vad? -Jag la ner henne.
Åh. Tack.
Jag ska gå tillbaka och se så att Preacher inte dödar Brady.
-Kommer de inte överens? -Det enda de har gemensamt
är ett djupt och ömsesidigt hat.
Ja.
Hejdå.
Vem har vi här?
Tack.
-Jimmy. -Hej, Doc.
-Hej. -Jag trodde vi var bortglömda.
Du vet bättre än så. Hur mår benet?
Medicinen jag fick gör susen.
-Ja. -Lite ömt ännu.
Så går det när man blir huggen med en häcksax.
Jag vill prata med den gravida flickan innan vi börjar.
Vilken?
Hon var ung. Mörkhårig och väldigt gravid.
Det är Maxine.
Jag har inte sett henne.
Men Spencer...
Hon och Spencer hade nåt ihop.
Han är där borta.
Spencer?
-Ja, vem frågar? -Jag letar efter Maxine.
-Är hon skyldig pengar? -Nej, jag vill bara prata.
Vad är det värt?
Maxine stack härifrån för ett par veckor sen.
Det är allt jag minns.
Okej, vänta.
Nån sa att hon jobbar på en bensinstation i Clear River.
Hon är väl för fin för mig nu.
Hon kan uppfostra ungen själv, det kvittar.
Tack.
Nåt jag behöver veta?
Bara det vanliga. Folk har hosta. Några skärsår och blåmärken.
Det kan finnas en med bruten näsa efter ett slagsmål.
-Ja. Jag tar hand om det. -Det gör du alltid.
Okej.
De värsta först, va?
Varsågod.
Hej.
-Hej. -Wow.
Se där.
Du blir allt en liten hjärtekrossare. Ja, det blir du.
-Jag har en ny sallad på menyn. -Bra. Jag tar den.
Jag kan packa in den.
Nej, jag äter här.
Du ser för jävlig ut.
Hej, Hope.
Uppenbarligen utmattad.
Likt alla som tillbringar hela dagen med en bebis, behöver du en paus.
Eller hur, Jack?
Hon har bara ätit några matskedar.
-Jag måste fortsätta. -Du är stressad. Bebisar känner av det.
Vad antyder du?
Jag antyder ingenting. Du behöver en paus.
-Ta henne nånstans där hon kan koppla av. -En halvtimme skadar inte.
Okej.
-Jag har med mobilen. -Det har du säkert.
Sluta oroa dig och gå.
Gå.
Jag vet inte vad som förvånar mest, att du byggde en slagbur i skogen
eller att jag håller i ett slagträ och har på hjälm.
-Är vi kloka? -Hur brukar du bli av med stress?
Jag springer.
-Du är en sån? -Vad betyder det?
Du vet, "en sån". Folk som behöver produktivitet jämt.
Min teori är att löpare är samma folk som stresstädar. Gör du?
Du är fånig.
Bara så att du vet, jag tränade löpning i high school.
Okej.
Tryck på knappen.
-Jag vet vad du gjorde i skolan. -Var inte rädd att släppa taget ibland.
Jag kan släppa taget.
-Det kan jag. -Jaså?
-Ja. -Okej. Vill du slå?
Ja.
-Kom igen då. -Jag ska slå.
Okej. Redo?
Nu kör vi.
Åh.
Det är okej. Du känner in slagträet.
Stryp den lite.
-Va? Vad betyder det? -Här.
-Ta din nedre hand. -Ja.
Närmare basen.
Upp med den handen så den möter den högra.
Hela vägen upp.
-Hålla här? -Bort från axeln.
Stå bredare.
Håll ögonen på bollen.
Okej.
-Är du redo? -Ja.
-Du grejar det. -Okej.
-Jag träffade! -Ja.
-Jag träffade bollen! -Ja!
Jag undrar om Doc hittade mamman.
-Det undrar jag med. -Om inte?
Förhoppningsvis kan socialtjänsten hitta henne eller en släkting.
Om inte, bra adoptivföräldrar.
-Hon behöver sin mamma. -Ja.
Står du nära din?
Väldigt nära.
Jaså? Och din pappa?
Inte så mycket.
-Inte? -Nej. Vi kommer inte riktigt överens.
Han ville inte att jag skulle bli flottist.
Du då?
Tekniskt sett är jag föräldralös.
-Tekniskt sett? -Mamma dog när jag var 11
-och pappa dog för tio år sen. -Det är hårt.
Mamma hade cancer.
Jag beklagar.
Men hon fick mig att bli sjuksköterska.
När det var dags att ta avsked av henne
ville jag inte gå dit.
Pappa och min syster, Joey, gick in i hennes rum
och jag sprang iväg i korridoren.
Jag trodde nog att om jag inte sa farväl
så kunde hon inte lämna oss.
Jag minns inte hur länge jag var ensam,
men efter ett tag kom en av mammas sjuksköterskor och...
...satte sig med mig och var helt tyst.
Hon bara...
...höll om mig och lät mig gråta.
Sedan gick vi till mammas rum och jag sa farväl.
Den sköterskan hjälpte mig genom en av mina svåraste dagar.
Och i det ögonblicket insåg jag att...
...jag ville göra det för andra.
Varje gång jag går in i ett undersökningsrum eller sjukhus...
...tänker jag på mamma.
Jag ska titta till Chloe.
Du ser naturlig ut med ett barn.
Snälla. Barn är för mycket jobb.
Jag uppfostrar makar istället.
Ja. Hur har det gått?
En var min själsfrände. En var mitt livs fördärv.
Och en var mitt livs bästa tre månader.
Ingen ånger?
Jag ångrar inte saker. Jag gör val och lever med konsekvenserna.
Vi är nog lika på det viset.
Ja...
-Jag vet vad jag vill. -Jag gillar det med dig.
Du ska ringa socialen, eller hur?
-Jag borde ha ringt i morse. -Gör det du tror är bäst.
Vill du ha lite mjölk?
Vi ska prova med mjölk, okej?
Hallå?
-Åh, Lilly. -Hej.
Jag hittade mer kläder. Man kan inte ha för mycket.
De är jättefina.
-Chloe kommer att älska dem. -Chloe?
Det är tillfälligt. Bättre än att säga "bebis."
Jag gillar det.
Faktum är...
-...att kläderna är en ursäkt. -Är nåt på tok?
Connie borde inte ha sagt sådär idag. Det känns hemskt att jag inte sa nåt.
Tack. Jag är van vid folk som är stressade och arga.
Jag skulle gärna se efter Chloe ett tag
så att du kan duscha och byta om.
Jag hade just en rast, jag ska försöka mata henne igen.
Seså.
Här.
-Okej? -Ja.
Se på dig.
Du har verkligen god hand.
-Fyra barn, minns du? -Ja.
Gå du.
-Duscha. Jag försöker mata henne. -Jag vet inte.
Inget av mina barn gillade flaskan. Den här är likadan.
Men jag har mina knep.
Okej. En varm dusch vore härligt.
Jag bor på Fitches, så det går fort.
Ta den tid du behöver.
Hej.
Du har kommit till journumret hos Eureka social...
Hur gick det?
Jag uppskattar jobbet,
men... det är nog inget för mig.
De första dagarna är värst.
-Jag vill inte torka bord... -Vill du krossa tallrikar?
Vet du vad? Sov på saken.
Brady, vi pratar i morgon.
Han försöker börja om. Ta det lite lugnt.
Hur många gånger kan man börja om?
Så många som behövs.
Du är den mest förlåtande människa jag vet.
-Men inte när det gäller Brady. -Han lurar kanske dig, men inte mig.
Han är för fin för ett vanligt jobb.
Han är här.
Han försöker.
Tror du att han har förändrats?
Hej.
Ja, vi ses snart.
Du är tillbaka.
Ja, Lilly sa att du är här.
Hittade du mamman?
Det fanns en ung kvinna i ett av lägren utanför stan.
Hon var i sjunde månaden sist jag såg henne.
-Är det hon? -Kan vara, men hon lämnade lägret.
Jag spårade henne till Clear River men kammade noll.
Jack gav intrycket att lägren inte är särskilt rena.
Inget rinnande vatten. Begränsad el. Inte den bästa renhållningen.
Barnet lämnades i rena kläder med en ren filt och en ren lapp.
-Det låter inte som lägren. -Jag ska kolla fler spår i morgon.
Jag ska se om Connie eller Lilly kan ha barnet i natt.
Du bör veta att hon fortfarande inte tar flaskan.
Enligt min erfarenhet äter de när de är redo.
En natt till är ingen fara.
Jag ringde journumret i Eureka.
-Socialen hämtar henne i morgon. -Du hade ingen rätt!
Nej, jag har ett ansvar och en plikt att agera i barnets intresse.
Jag borde inte ha väntat, men jag gjorde det av respekt för dig.
Respekt? Jo, du.
Det är synd att vi är oense,
men barnets välmående är viktigare än ditt ego.
Åh.
Jag vet att det är en formalitet
eftersom du har sagt upp dig, men...
...du får sparken.
Sparken.
Hej.
Varför dröjde du?
Jobb.
Mår du bra?
Ja, jag...
Preacher och Brady bråkar igen.
Det känns som att jag måste vara en förälder...
Jag vill inte prata jobb.
Kom hit.
Lyssna.
Lilly, jag är tillbaka.
Så ja. Här har du.
Här har du.
-Okej. Så ja. -Lilly?
Undertexter: Lisbeth Pekkari