NA MOTIVY KNIH SHERRYL WOODSOVÉ
SLADKÉ MAGNÓLIE
VRAŤ SE
Dano Sue, kdy si promluvíme?
Až si hezky spočítáš, kolikrát jsem musela čekat,
protože tvé problémy byly důležitější, než si mi naslouchat.
Eriku,
s Helen jsme se bavily o tom, jak na svatbě uctít památku jejího otce.
Ano, mluvili jsme o jeho fotografii na stolku u oltáře.
Mě napadlo něco jiného.
Povídejte.
Ke konci můj milovaný Ben tolik zhubl, že se bál,
že mu spadne snubní prsten a ztratí se.
Tak mi ho dal, abych ho pohlídala.
Věděl, že tu nebude,
aby tě dovedl k oltáři, až to bude potřeba.
Ale chtěl, abys věděla, že tam bude duchem.
Když si jeho prsten dáš na řetízek,
budeš ho mít u srdce
a bude ti každý den připomínat,
jak moc tě měl rád tady na zemi a teď i v nebi.
Díky, mami.
A tati.
I pro tebe něco mám, Eriku.
To jsou Benovy nedělní hodinky.
Zeke dostal jeho všednodenní hodinky.
Ben chtěl, aby Helenin manžel dostal ty výjimečnější,
aby mu připomínaly, že každá vteřina s našimi milovanými je vzácná.
Díky, je to čest.
Musíte v rodině Decaturů udržet lásku.
Ano?
Dobře, mami.
Splníme to.
„Jsme nadšení a těšíme se na další pokrok s dohodou.
Rádi bychom ji poslali i Javimu.
Dej vědět. Těším se na další spolupráci.“
Jodie zní nadšeně.
Ale ty ne.
Co si myslíš ty?
Důležité je, co si myslíš ty.
Chceš do toho jít?
Chci.
Ale nemusím.
Mám úžasný a naplněný život a nechci to ohrozit.
Jasně, vybudovat tým by bylo skvělé a myslím, že bych byl fakt dobrý.
A Javi je určitě fajn chlap.
Jen si nejsem jistý, jestli jsme pro sebe ti praví.
Možná Javi potřebuje trénink od super trenéra,
aby se z něj stal týmový hráč.
Říkám to, protože jsi mi pomohl a inspiroval mě.
Vidíš totiž jádro problému
a pak dokážeš lidi, včetně mě, dovést k odpovědi.
Určitě Javiho zpracuješ.
Děkuju, zlatíčko.
Pojď sem.
Chtěl jsem být dobrým synem,
ale s tátou to moc nešlo.
A teď…
mám dobrého syna.
A to je mnohem důležitější.
Ahoj, parťačko.
Doufala jsem, že tady budeš.
Jo? Nemyslela sis, že se flákám?
Doufala jsem, že budeš pracovat tak akorát.
Nepřepal start, cesta je dlouhá.
Tempo určujete vy, dámy. Já se snažím držet krok.
Dáš si svačinku?
Cannoli.
Tentokrát sladké.
Díky. Ale za co?
Trávím teď dost času v prázdných místnostech
a přemýšlím, jak je naplním.
Když mám dělat velká rozhodnutí, tak musím vařit.
Svět dává větší smysl, když ho můžu rozložit
na ingredience, teploty a předvídatelné výsledky.
Jsi úžasná žena, Dano Sue.
To bych neřekla.
Ale no tak. Požár,
odjezd dcery na vysokou školu, podnikání se starým rivalem…
To poslední. To je něco!
Většinu lidí by to skolilo, vlezli by do postele, zalezli pod deku
a do čaje si nalili panáka bourbonu.
Ale ty jsi pořád na nohách a jdeš dál.
Moc statečná si nepřipadám.
Ale děkuji.
Víš, co si z tebe na střední pamatuju?
Že jsem tě porazila a byla skvělá předsedkyně třídy?
Ne, na to chci zapomenout.
Ale už tehdy jsi věděla, kdo jsi. A pořád to víš.
To je obdivuhodné, ale i záviděníhodné.
A vím, že jsme nebyli přátelé,
ale teď přátelé budeme, tak doufám, že tě to neurazilo.
Vážím si toho.
Vážně.
Aby bylo jasno, nechci být Magnólie.
Ale doufám, že máš v životě místo pro dalšího přítele.
Zvlášť když stojíš v prázdné místnosti.
Díky, žes do toho šel.
Už jsi otevřela tu tequilu?
Udělala jsem Helen a Maddie margarity. Byly nadšené a vděčné.
Ale celou lahev jsme nevypily.
Dej vědět, až s ní budeš chtít pomoct.
Proč o mně pochybuješ?
Celá ta akce stojí na tobě. Když řekneš ne, tak se rozpadne.
- Nechápu, jak mu můžeš dovolit… - Javi. Klid.
Já neříkám ne.
Cale, Javi, oba dva děláte svou práci výborně.
A doufám, že nedovolíte, aby vaše minulost zatemnila budoucnost.
Toho si cením.
Ale pokud do toho půjdeme,
musíme si s Javim ujasnit, jak to bude fungovat.
Pravidla, disciplína.
Změnil jsem se, Cale. Maddie, říkal jsem ti, že mám rodinu.
Chceme, aby to byla dobrá zkušenost pro tebe, Anyu a vaši dceru,
ale i pro naši rodinu.
A pro naše město.
Přesvědčil jsem dost lidí, aby tomu snu věřili.
- Pamatuješ na Minneapolis? - Jo.
- A čí to byla chyba? - To není fér.
Ptám se, čí to byla chyba.
Když nebudeme na stejné vlně,
nebudeme věřit v to samé a chtít to samé, tak to nebude fungovat.
- Byla to moje vina. - Proč jsi to neřekl?
Protože jsem byl nevyzrálý grázl, kterého zajímal jen jeho pálkařský průměr.
A můžeš mi slíbit, že se Minneapolis nebude opakovat?
Zatím mi neodpovídej.
Promysli si to.
Promluv si s Anyou.
Pak mi zavolej.
Nevím. Možná to není ta pravá chvíle.
Ale no tak, zlato.
Lidi ti nemůžou pomoct, dokud jim neřekneš, co chceš. Ano?
- Dobře. - No vidíš.
Už jdou.
Vařím to, když je horko.
Tak to se těším.
Jess, Helen.
Tati, strýčku Eriku.
Asi bychom si měli promluvit.
Dobře.
Pobyt v Serenity mi pomohl si uvědomit, že chci změnit svou dráhu.
- Cože? - Počkej.
Pořád chci studovat ekonomku.
Ale chci zkusit snazší a volnější rozvrh,
abych mohla prozkoumat jiné obory a být všestrannější.
Ve firmě i v rodině.
A chtěla bych studovat na škole v Chicagu nebo poblíž,
abych to měla blíž domů, než si to s mámou vyřešíte.
To je z vaší hlavy?
Byl to čistě Jessičin nápad.
Dobře. Chtěl jsem vám poděkovat.
Ale
nejdřív poděkuji tobě, Jess, za tvou upřímnost.
Uvědomuji si, že jsem byl náročný, přísný a…
Vyrůstali jsme v domě, kde byla láska zahalená do síly,
hrdosti,
odhodlání.
A je mi líto, jestli jsem se při výchově zaměřil víc na tohle
než na něhu a štěstí.
Protože tě mám moc rád.
Já tebe taky, tati.
A chci ctít Whitleyovské vychování.
Ale po svém.
Rád ti s tím pomůžu.
Dobře.
Bez vás dvou bychom to nezvládli.
Dobře to dopadlo.
Tak má vypadat rodina.
Nechci tě do toho zatahovat, ale pomohlo by mi to s tebou probrat.
Jasně. Chci…
Rychle to vyřídím, ať to můžeme vyřešit.
Mads.
Lucasi.
Tady na jihu asi nemáte moc rádi neohlášené návštěvy, ale…
Přátele vždy přijmeme s otevřenou náručí. Vy jste Maddiein bývalý šéf?
Lucasi, to je můj manžel Cal.
Vítejte v Serenity.
Co vás sem přivádí, Lucasi?
Doslechl jsem se z poměrně spolehlivého zdroje,
že s Cycnus Press jednáte
o sbírce povídek od Nell a Stacy
a ještě někoho dalšího.
- Beatriz Barrerová. - Přesně. Přijel jsem vám pogratulovat.
- Kvůli tomu jste jel do Jižní Karolíny? - Obchodní věci řeším osobně.
Obzvlášť když je to tak časově naléhavé.
Můžu si sednout?
Na to čas máte?
Možná jsem byl ukvapený, když jsem zavrhl některé vaše nápady.
Zapomeňte na Cycnus, přineste ten projekt ke mně
a probereme další způsoby, jak otřást celým odvětvím,
hned jak se vrátíte do New Yorku.
Nabízíte mi mou bývalou práci?
Nebo mi nabízíte novou, lepší pozici?
Nabízím vám cokoli budete chtít, jakýkoli plat, benefity a tvůrčí svobodu,
abyste se se mnou vrátila do New Yorku.
To nemusíte.
Opravdu? Výtečně.
Měl jste šanci se mnou spolupracovat a zpackal jste to.
Takže jak se říká tady v Serenity,
Bůh vám žehnej.
Díky za návštěvu.
Na shledanou, pane.
To byla pomsta?
Něco lepšího.
Moc. Nebo možná uznání.
Jsem na tebe nesmírně pyšný
a trochu se tě bojím.
Mohla bys vyjednávat smlouvy.
Mrzí mě, že nás vyrušil.
- Pojďme zpátky k týmu. - Ne. Chceš dělat to, co Lucas?
Chovat se k lidem jako k hadru?
Myslel jsem vydávání.
Chci ve svém knihkupectví vytvořit síť.
Propojit skvělé spisovatele s lidmi, kteří jim pomůžou.
Možná založit malé nakladatelství.
Nevím, ale vím, že to chci dělat odsud.
Z domova.
Něco ti povím, Alenko.
Věřím, že říše divů je tam, kde jsi ty.
Ani malinký kousek?
Dám si celou porci, až se vrátím.
Fakt si nechceš zahrát basket?
Tady mám větší šanci na vítězství.
Pro Erika je to poslední zápas za svobodna.
Bylo by blbý, kdybych ho porazil.
Skvělý, tak já budu hrát špatně za nás za všechny.
Vnímáš to?
Co?
Každodenní život.
Tohle?
Ty prosté chvíle, které se prostě dějí,
a stanou se výjimečnými, když si je uvědomíš a zapamatuješ.
Začala jsem to dělat s Bex a teď se všemi blízkými.
Zastavím se a vnímám tu krásu.
Být přítomný a vděčný.
Přesně tak.
- Jsem vděčný, že vás mám. - To já taky.
Jdi jim nakopat zadky
a já ti zkusím uchránit kousek koláče.
Zkusím?
Jestli se vrátím a nezbyde ani kousek,
přistoupím k rázným opatřením.
Ne!
Děkuju.
Vypadá to skvěle.
Chtěla jsem malou svatbu,
abych se mohla soustředit na své nejbližší.
A důvod, proč jsem chtěla společný brunch po svatbě
místo večeře před svatbou,
byl ten, že jsem chtěla ten večer strávit jen s vámi dvěma.
U vás doma je pořád spousta lidí a já jsem teď měla hostit,
tak mě napadlo vás zase vzít sem.
Měly bychom Cala s Erikem požádat,
aby mezi restaurací a Společnou řečí udělali dveře,
ať můžeme chodit z jednoho podniku do druhého.
Na náš poslední margaritový večer, než budeme všechny vdané.
- A vyklopit! - A vyklopit!
Dano Sue.
Když předstíráš, že jsi v pohodě, popíráš podstatu margaritových večerů.
Víš, že můžeme probrat cokoli, nehledě na příležitost.
Dnes bych tedy ráda probrala tohle.
Co se do budoucna změní?
Změní to něco mezi námi?
Jistěže ne.
Ať už je králičí nora jakkoli spletitá, vždy najdeme cestu ven.
A já se změn nebojím.
Mám přeci vás dvě a vím, že mě máte rády a povedete mě.
I když si Kloboučník někdy připadá jako blázen?
Ale taky říká:
„Povím ti tajemství, ti nejlepší jsou šílení.“
A Alenka by ti řekla, že máš věřit cestě, která následuje.
Nemá smysl vracet se k včerejšku, protože dnes jsi jiný člověk.
Ať se děje cokoli,
nejsi sama.
Ano? V jakékoli situaci, od kolébky do hrobu a až navěky.
Přesně tak.
No tak to teda oslavíme.
- Dobře. - Mejdan.
Oslava. Dobrodružství.
A co takhle svatba?
Máma to taky nebere.
Posílá mě pastorka June.
Jak se máte?
Potřebujete něco?
Ani ne. Díky, Harlane.
Dobře.
Můžeme zkusit zavolat do hotelu.
A já se podívám kolem kostela.
Mám to říct Jessice nebo Helen?
Ne. Nechci, aby věděly, že rodiče mají zpoždění.
Nevím, co je horší. Myslet si, že se něco stalo, nebo…
Neříkej to.
Jsem děsně nervózní.
A to ani nejsem nevěsta. Na své svatbě asi omdlím.
Až tam budeme,
nepropínej kolena a hlavně dýchej.
A hodně pij, abychom se nemuseli bát, že omdlíš.
To ne, nechceme chodit toaletu, když na sobě máme šaty.
Dámy.
Chudák Neville.
Díky. Snad mu na hostině bude lépe.
Ráda sem chodím na svatby. Vzpomínám na tu svou.
Já jsem se chtěla vdávat venku, v noci, pod hvězdami,
ale Walter trval na formální svatbě.
A…
bylo to krásné.
Moje ramenní vycpávky by tehdy unesly všechny svatebčany.
Nerad to říkám, ale můžu zavolat šerifovi.
Nebo pohotovost.
Co budeme dělat, když…
Mami, tati, kde jste byli?
- Jste v pořádku? - Teď je vše v pořádku.
- Teď? - Keithe, ty jsi jim nenapsal?
- Říkala jsi, že to uděláš ty. - Co se stalo?
Tvoje máma měla nehodu.
- Cože? - No tak, Keithe.
Polila jsem si šaty.
Chtěla jsem dopít poslední doušek kávy,
ale stačila kapka a zničila jsem si šaty.
Máma si vzpomněla, jak Jess chválila Wallyho, tak jsme mu zavolali.
Jsem rád, že jsem s tou krizí mohl pomoci,
ale neměl jsem nic tak decentního jako původní šaty tvé drahé maminky.
Proto ten odvážnější model. Snad to nevadí.
A tatínkovi jsem dal odvážnější kravatu a kapesníček,
aby maminka příliš nevyčnívala.
Wally, jak já se ti odvděčím?
Až tě všichni na hostině budou chválit, řekni jim, že obleky jsou ode mě.
Teď se musím podívat na Heleniny šaty.
Vše v pořádku?
Ne.
Omlouvám se za zpoždění.
Jsem rád, že jste vůbec tady.
Proč bychom neměli?
Snad sis nemyslel, že nepřijdeme.
June říká, že je čas.
Díky, Harlane.
Já…
Prosím.
Drazí bratři a sestry v Kristu,
sešli jsme se dnes před Bohem
a v této milé společnosti,
abychom byli svědky spojení těchto dvou úžasných duší.
„A nad to všechno mějte lásku,
která je poutem dokonalosti.
Pokoj Kristův ať rozhoduje ve vašich srdcích.
K němu jste byli také povoláni v jednom těle.“
Helen a Erik si teď řeknou své sliby
a vyzvou všechny páry, aby se chytily za ruce a zamyslely se nad svými sliby.
Helen.
Naučila jsi mě žít s otevřeným srdcem,
abych miloval s vírou a přesvědčením
a nevyhýbal se spravedlivým sporům.
Slibuji, že tě budu navždy milovat,
ale taky se od tebe budu navždy učit.
Eriku,
slibuji, že budu neustále
hledat nové a překvapivé způsoby,
jak ti dokazovat svou oddanost,
abychom spolu jako partneři neustále rostli.
Jsi můj báječný přítel.
Jsi obdivuhodný vůdce.
A neskutečně si užívám tvé kuchařské a hrnčířské umění.
Probojovali jsme se k sobě.
A teď…
slibuji, že tě neopustím.
Mocí, která mi byla svěřena Všemohoucím
a státem Jižní Karolína,
vás prohlašuji za manžele.
Můžete zpečetit svůj slib polibkem.
Chtěl bych tě držet ještě pevněji,
ale pak bychom nemohli tancovat.
Tak mě nezapomeň každý den obejmout.
Pochybovala jsi, že to uděláme?
Jednou, dvakrát, možná víckrát.
Ale láska je silnější než pochybnosti a strach.
A tak jsme tady.
A na ničem jiném nezáleží.
Škoda, že jsem tě při obřadu nedržela za ruku.
Já to cítil i tak.
Vynahradíme si to teď?
MINNEAPOLIS SE NEBUDE OPAKOVAT.
BUDU TĚ POSLOUCHAT. CHCI SE UČIT. NEBUDEŠ LITOVAT.
Věř mu tak,
jako já věřím tobě.
Občas je potřeba se chytit za ruce a skočit.
Když chytíš tu správnou ruku, dobře to dopadne.
Nechci být vůči Helen a Erikovi neslušný,
ale dnešek mě nutí přemýšlet o budoucnosti.
Z toho si nic nedělej. Svatby na lidi takhle působí.
Takže je teď vhodné říct, že se moje cesta možná ubere jiným směrem?
Hlavně ať neodbočí ode mě.
Budeš mě milovat, i když nebudu herec?
Budeš mě milovat, když budu návrhářka kostýmů?
Počkej, my jsme si vyměnili obory?
Co bys chtěl dělat?
Asi bych chtěl být terapeut.
To sedí.
Velké srdce, hluboké pochopení lidské povahy.
Dar pomáhat ostatním.
Dává to smysl.
To tvoje samozřejmě taky.
Těším se na společnou budoucnost.
Gratuluji, teto Helen.
Díky, Lukeu.
Hrozně rychle jsi vyrostl.
Než se naděju, budeme tančit na tvé svatbě.
Vystřídám tě. Jdi si zatančit se sestrou.
Děkuju.
Nechci se moc dojímat, protože se mi budeš smát.
Jako tvá sestra musím.
Je to krásná svatba.
Děkuji.
Nebylo to tak těžké, co?
- To nebylo ono. - Dobře.
Chtěl jsem ti říct, že jsem byl připravený zničit každého,
kdo by si tě nezasloužil, ale…
Erik může být v klidu.
- To má být dojemné? - Nech mě domluvit.
Dobře.
Držela ses svého snu, dokud se nesplnil.
Proto z tebe mám takovou radost.
A jsem na tebe pyšný.
Dojemné.
Jo.
Bylo to dojemné.
Vždy jsem chtěla jen to, abys byl v bezpečí a šťastný.
Díky, mami.
Obojí se splnilo.
Teď se můžou přidat i přátelé.
- Serenity, jde se tančit. - Jo!
Teď ne.
Ahoj, Howie.
Pacient vypadá dobře.
- Trochu se stydím. - Bude v pořádku.
- Mrzí mě, že jsme nestihli obřad. - No jo, ale naštěstí jste tady teď.
Carlo, odpustíš mi,
když tvého muže a naše přátele na vteřinku zaměstnám?
Dám vám celou minutu.
Děkuju.
Mluvil jsem s Jodie.
Investoři
chtějí příští týden přijet do Serenity a jednat o týmu.
Cože?
To je pecka!
Mám z vás všech obrovskou radost.
- Já mám samozřejmě taky zájem. - Jo.
- Budu týmový doktor. - Zajistím povolení.
Jdu do toho. Kdy začneme?
Dneska ne, ale možná zítra.
Pojď to oslavit, zlato. Pojď si zatancovat.
Pěkně!
Pojď sem.
Zpomal, Gabe.
Nemůžu. Jsem moc nadšený. Cal mě chce do svého týmu.
Zlato, mám z tebe radost.
Dobrý večer.
Když se obvykle představuji novým lidem,
začínám tím, kým jsem ve světě byznysu.
A dnes…
chápu, že je chyba se takto definovat.
Takže, Serenity,
těší mě, že vás všechny poznávám.
Jsem otec Erika Whitleyho.
S manželkou jsme ve vašem krásném městě poprvé
a to nás mrzí.
Erik je mnohem víc než můj syn.
Náš syn.
Otec si to může uvědomit pozdě,
a toho také lituji.
Ale dnes večer chceme poděkovat Helen
a Serenity za to, že nám ukázali Erika v novém světle.
V krásném světle,
v jakém ho vidí svět.
Bev, chceš něco říct?
Ne, protože všichni tady už ví, že jsem máma nejlepšího dítěte v Serenity.
I mimo Serenity.
Ticho.
Jsem na tebe hrdý.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
Moji rodiče
mě mnohokrát inspirovali.
A dnes večer mě inspirovali k tomu, abych taky pronesl improvizovaný přípitek.
Do Serenity jsem přišel jako cizinec.
Přijali jste mě tady a měli mě rádi.
A teď je to můj domov.
Takže připíjím
na všechny, kdo přišli zvenčí.
To bylo krásné, ale musím k tomu něco dodat.
Na všechny, kteří měli to štěstí
a v Serenity se narodili a vyrostli!
Jo!
- Krása. - Přátelé.
Krájení dortu
podle šéfkuchařů Erika a Isaaca.
To jsou Erikovy brownies?
Ano, už jsem se bál, že dneska žádné nebudou.
Páni.
Má drahá kuchařská rodino.
Helen i já si moc vážíme toho,
že jste součástí naší svatby a krásně nás obsluhujete.
Gratulujeme a přejeme vám to nejlepší.
A Isaacu,
ani nevíme, za co ti poděkovat víc.
S Lily vám to dneska moc sluší.
S Michaelem jste taky hezký pár.
Díky.
Jsi šťastný?
Moc. A ty?
Ani to nedokážu popsat.
A jsem rád, že to můžu sdílet s tebou.
Já taky, kamaráde.
O čem si povídáte? Můžu se přidat?
O dospívání.
To už mám za sebou.
Děkuju!
Už jste se rozhodli, kdy pojedete na líbánky?
Až se to všechno uklidní.
Proboha, to nikdy nepojedete.
Možná vás budeme muset překvapit.
Až navrhnete margaritový večer na Tahiti, začnu něco tušit.
To zní úžasně.
Tu mám nejradši.
Iris.
Mockrát děkuji za oboje svatební šaty.
Zaslechly jsme správně něco o cestování?
Možná.
To je skvělé, protože s Paulou plánujeme nezbednický roadtrip.
Maddie,
zařiď si hlídání dětí.
Na zdraví!
Na zdraví.
Berete i černé pasažéry?
- Ano. - Jasně.
Erikův proslov byl skvělý.
Nevyrostl jsem tady, ale Serenity je jedno z mých oblíbených míst.
Teď ještě víc.
Vím, že oba odjíždíme,
ale doufám, že se naše tahové cesty někde střetnou.
Nemůžu se dočkat, až budu dělat věci, které mají smysl.
Ale čím víc se to blíží,
tím víc se bojím, že nejsem připravená.
- To je jen adrenalin. - Motýlci v břiše.
Přesně tak.
Možná máme pocit, že nejsme připravení,
ale musíme věřit větru.
Prostě udělat ten krok a učit se za pochodu.
A je v pořádku odejít?
Neptáš se mě, že ne?
Možná jo.
Annie, žádný správný chlap ti nebude říkat, co máš dělat.
Vyber si vlastní cestu.
Leť tam, kde tě nakrmí.
Haló, všichni.
To jsem zase já.
Je načase, aby se všichni vdavekchtiví shromáždili na tanečním parketu.
Bude se házet kyticí.
Jdeš taky?
Musím, kmotra by mi to jinak neodpustila.
No jo.
VIDEOHOVOR… TY
To je ale krásná oslava!
- Děkuju. - Neublížíš nikomu, mami?
O mě se neboj.
Měla by ses bát tamhle těch dvou.
Mě ne, ale jí jo!
Ne!
Pozor.
Teď se musíš snažit, když jsem se vzdala kytice.
Chutnají ti ty brownies?
Na pekanový koláč nemají,
ale jsou dost dobré.
To je tak dobré, jako když mi říkáš, že mě miluješ.
Taky tě miluju.
Přestěhuješ se do Serenity?
To je žádost?
Žádám tě, abychom probrali, jaké by to bylo, kdybychom tu byli spolu,
a kam by to mohlo vést.
Díky bohu.
Protože už jsem mluvil se šéfkou.
Řekla mi, že když jsem pořád na cestách,
můžu si vybrat nové umístění.
Volím Serenity.
Protože si volím tebe.
V kostele, když June řekla, že se mají páry držet za ruce…
Viděl jsem tě.
Nepotřebujeme nové sliby.
Potřebujeme nový začátek.
Už dlouho jsme pořád něco napravovali.
A čím víc se nořím do svého plánu,
tím víc mi dochází, že se neustále zaměstnávám,
abych se nezabývala těmi špatnými věcmi.
Dano Sue, to není…
Už od doby, než jsme se rozešli, neustále přetíráme problémy na růžovo.
A pokud chceme mít opravdové manželství,
které má šanci vydržet,
musíme ho znovu vybudovat od základů.
Udělám, co bude třeba.
Vím, co chci zachránit a čeho se musím zbavit.
Já to zatím nevím.
Takže Ruth řeknu, že potřebuji byt jen pro sebe.
A ty jí můžeš říct, co chceš.
A s Annie si promluvíme později, dnes večer raději ne.
Počkej. Ty mě opouštíš?
To ještě nevím.
Mluvila jsi o klucích z restaurace.
Koukni na své holky.
Jsou úžasné, že?
Ano.
Měla bys na ně být hrdá.
Jde nám to.
Co kdybychom
si vzali do pěstounské péče nějaké teenagery?
Výborný plán.
Krásný plán.
Sice jsme už na líbánkách byli,
ale neznamená to, že nám končí líbánková fáze?
Samozřejmě, že ne.
Slíbil jsi mi pokračování.
Můžeme se po zbytek života chovat jako zamilovaní puberťáci
a zároveň těžit z moudrosti,
kterou jsme získali překonáváním překážek?
Cale.
O tom je manželství.
Maddie?
Bůh ti žehnej, Bailey.
Musím jít.
Ahoj.
Pověřila jsem Baileyho, aby našel tu nejlepší a nejdražší tequilu.
Takže tyhle margarity budou úžasné a nezapomenutelné.
S vámi jsou všechny nezapomenutelné.
Až na ty, po kterých si nic nepamatuju.
Na dnešní večer nikdy nezapomenu.
Nejen proto, že je to moje svatba, ale protože jste mě sem dostaly vy.
Souhlasím. Bez vás dvou bych nebyla tam, kde jsem.
Amen.
Vyrazily jsme do světa a všechny jsme se vrátily domů.
Tak ať se vždy vracíme.
Ať můžeme vždy všechno vyklopit.
- A vyklopit! - A vyklopit!
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová