BASERT PÅ BØKENE AV SHERRYL WOODS
DE SØTE MAGNOLIAENE
KOMME HJEM
Dana Sue, når skal vi snakke?
Etter at du tenker tilbake på de gangene du lot meg vente,
fordi du hadde viktigere ting å gjøre.
Erik, Helen og jeg snakket om
hvordan vi kan minnes faren hennes i bryllupet.
Vi tenkte på et bilde av ham på et bord nær alteret.
Jeg har en annen idé.
Kom med den.
Min kjære Ben var så mager på slutten
at han var redd for å miste gifteringen.
Så han ba meg ta vare på den.
Han visste at han ikke ville være her for å følge deg opp kirkegulvet.
Men han ville du skulle vite at han er her i ånden.
Bærer du ringen hans i et kjede
er han nær hjertet ditt,
for å påminne deg hver dag
hvor høyt han elsker deg på jorden og i himmelen.
Takk, mamma.
Og pappa.
Erik, jeg har noe til deg.
Dette er Bens søndagsklokke.
Zeke har hverdagsklokka.
Ben ville at Helens mann skulle ha en spesiell en,
for å påminne ham om at hvert sekund med dem du elsker er dyrebart.
Takk for privilegiet.
Dere to får bevare Decaturs kjærlighetsarv.
Ok?
Det skal vi, mamma.
Det skal vi.
"Vi er spente og klare til å gå videre med avtalen.
Vil gjerne sende den til Javi også.
Si ifra. Gleder meg til å jobbe med deg."
Jodie høres spent ut, men det gjør ikke du.
-Hva tenker du? -Det viktige er hva du mener.
Vil du gjøre dette?
Ja.
Men jeg må ikke.
Jeg har et herlig liv, og jeg vil ikke risikere noe av det.
Det ville være utrolig å bygge et lag, og jeg ville være god til det.
Og Javi er sikkert en bra fyr.
Jeg er bare usikker på om vi er god match.
Kanskje Javi trenger coaching fra en god trener for å bli en lagspiller.
Du har hjulpet og inspirert meg
fordi du ser kjernen i et problem
og veileder folk til et svar, så jeg vet du kan få Javi dit du vil.
Takk, vennen.
Kom hit.
Jeg ville alltid være en god sønn, men pappa og jeg oppnådde det aldri.
Men nå… har jeg en god sønn.
Det er mye viktigere.
Hei, partner.
Jeg håpet jeg ville finne deg her.
Syns du ikke jeg jobber hardt nok?
Jeg håper du jobber akkurat nok. Spar krefter til det som kommer.
Jeg prøver å holde tritt med deg og vennene dine.
-Tid for en pause? -Cannoli.
-Søte denne gangen. -Takk. Men hvorfor?
Jeg har stått i mange tomme rom og lurt på hva de vil fylles med.
Når jeg må ta avgjørelser, hjelper det å lage mat.
Verden gir mer mening når jeg kan bryte den ned
til ingredienser og temperaturer og forutsigbare resultat.
Du er en fantastisk kvinne, Dana Sue.
Jeg vet nå ikke det.
En brann, dattera di drar på college, du starter et firma med en gammel rival…
Den siste der. Jøss!
De fleste hadde lagt seg i senga.
Et teppe over hodet og en god skvett bourbon i teen.
Men ikke du. Du står rakrygget.
Jeg føler meg ikke så rak akkurat nå. Men… takk.
Vet du hva jeg husker best fra skolen?
At jeg slo deg? At jeg var en utmerket elevrådsleder?
Det har jeg fortrengt.
Men du visste hvem du var, og det gjør du fortsatt.
Beundringsverdig og misunnelsesverdig.
Jeg vet at vi ikke har vært venner,
men vi skal bli venner, så jeg håper det er greit at jeg sier det.
Jeg setter pris på det. Virkelig.
Jeg prøver ikke å bli en magnolia.
Men jeg håper det alltid er plass til en venn til i livet.
Spesielt når man står i et tomt rom.
Takk for du tilbød deg.
Har du åpnet tequilaen?
Jeg lagde margaritaer med Helen og Maddie. De var imponerte.
Vi drakk ikke hele flaska.
Si fra hvis du trenger hjelp til å tømme den.
Hvor kommer tvilen fra?
Du er hjemmebasen. Sier du nei, faller alt fra hverandre.
-Hvordan kan du la ham risikere… -Javi. Ro deg ned.
Jeg sier ikke nei.
Cal, Javi, dere er begge fantastiske på det dere gjør.
Jeg håper dere ikke lar fortiden overskygge fremtiden.
Takk for det.
Men hvis vi går videre,
må Javi og jeg ha en klar forståelse av hvordan det funker.
Regler, disiplin.
Jeg har forandret meg, Cal. Maddie, jeg har en familie nå.
Vi vil det skal være en god opplevelse for deg, Anya og dattera di,
og for familien vår.
Og for byen vår.
Jeg ba folk jeg er glad i å tro på denne drømmen.
-Husker du Minneapolis? -Ja.
-Hvem sin feil var det? -Dårlig gjort.
Jeg spurte hvem sin feil det var.
Hvis vi ikke er enige,
hvis vi ikke tror på og vil det samme, kan vi ikke gjøre dette.
-Det var min feil. -Hvorfor sa du ikke det?
Jeg var en umoden drittsekk
som ikke tok ansvar for noe annet enn treffprosenten min.
Kan du love meg at Minneapolis aldri vil skje igjen?
Ikke svar meg nå.
Tenk på det.
Snakk med Anya.
Så ringer du meg.
-Det er kanskje feil tidspunkt. -Å, vennen.
Ingen kan hjelpe deg å få det du vil ha før du sier hva du vil ha. Ok?
-Ok. -Det er jenta si.
Her kommer de.
-Det er varmt når jeg lager det. -Jeg gleder meg.
Jess. Helen.
Pappa. Onkel Erik. Tante Helen foreslo at jeg skulle snakke med dere.
Ok.
Å være i Serenity har fått meg til å innse at jeg vil endre kurs.
-Hva? -Vent litt.
Jeg vil fortsatt ta en økonomiutdannelse.
Men jeg vil ha en lettere timeplan
så jeg kan utforske andre områder og bli en mer allsidig ressurs
for selskapet… og familien.
Og jeg vil gjøre det på en skole i eller nær Chicago,
så jeg er nær mens du og mamma finner ut av ting.
Var dette deres idé?
Det var Jessica sin.
Ok. Jeg skulle si takk.
Men la meg takke deg først, Jess, for ærligheten.
Jeg vet jeg har vært krevende, streng og…
Vi vokste opp i et hjem der kjærlighet var pakket inn i styrke, stolthet,
besluttsomhet.
Jeg er lei for at jeg da jeg oppdro deg
fokuserte mer på det enn snillhet og glede.
For jeg er glad i deg.
Glad i deg også, pappa.
Og jeg vil leve opp til Whitley-måten.
Men på min måte.
Si fra om jeg kan hjelpe.
Ok.
Dette kan vi takke dere for.
Én god gjerning.
Familie på sitt beste.
Jeg vil ikke dra deg inn i dette, men det ville hjulpet å snakke om det.
Selvsagt. Jeg vil…
Jeg vil bli kvitt denne personen så vi kan prate om det.
Mads.
Lucas.
Sørstatsgjestfrihet misliker nok folk som bare stikker innom…
Vi tar alltid imot venner. Og du er Maddies tidligere sjef?
-Lucas, dette er mannen min, Cal. -Velkommen til Serenity.
Hva bringer deg hit, Lucas?
Jeg hørte fra en ganske pålitelig kilde
at du snakker med Cycnus Press
om en novellesamling med Nell og Stacy og en annen.
Beatriz Barrera.
-Ja, og jeg kom for å gratulere deg. -Kom du til South Carolina for det?
Jeg liker å snakke forretninger personlig, spesielt i en hastesak som dette.
Kan jeg sette meg?
Har du tid?
Jeg var kanskje for rask med å avfeie idéene dine.
Slutt å snakke med Cycnus, kom til meg med prosjektet,
så kan vi diskutere flere måter vi kan ryste denne bransjen på
når du kommer tilbake til New York.
Tilbyr du meg min gamle jobb?
Eller en ny og bedre avtale?
Jeg tilbyr deg det du vil ha i lønn, frynsegoder og kreativ frihet
for å komme tilbake og jobbe med meg i New York.
Det trenger du ikke.
Ikke? Fantastisk.
Du hadde sjansen til å jobbe med meg, og du rotet den bort.
Så, som vi sier her i Serenity,
velsigne deg.
Takk for besøket.
Ha det bra, sir.
Var det hevn?
Bedre.
Overtak. Bekreftelse, til og med.
Jeg er så stolt av deg,
og litt redd for deg.
Du tar deg av spillerkontrakter.
Beklager at han avbrøt. La oss snakke om laget.
-Nei. Vil du gjøre det Lucas gjør? -Behandle folk som dritt?
Jeg mente forlagsdelen.
Bokhandelen skal hjelpe meg å bygge nettverk.
Forbinde gode forfattere med folk som kan hjelpe dem.
Kanskje starte et lite forlag.
Jeg er ikke sikker, men jeg vil gjøre det herfra.
Hjemmefra.
Så hør her, Alice.
Jeg tror… at Eventyrland er der du er.
Ikke et lite et?
Jeg tar et stykke når jeg kommer tilbake. Vil dere spille basketball?
Vinnersjansene mine er større her.
Det er siste gang Erik spiller som singel. Det ville vært dårlig gjort å slå ham.
Flott. Da skal jeg spille dårlig på alles vegne.
-Kjenner du det? -Hva da?
-Hverdagslivet. -Dette?
De enkle øyeblikkene som bare skjer underveis
og blir spesielle fordi man tok seg tid til å legge merke til dem.
Jeg startet med Bex og prøver med alle jeg er glad i.
Stopp opp og ta inn skjønnheten.
-Vær til stede og vær takknemlig. -Nettopp.
-Takknemlig for alle dere. -I like måte.
Knus noen egoer, så skal jeg prøve å spare et paistykke.
Prøve?
Hvis det ikke er mer pai når jeg kommer tilbake
må jeg ta sterke virkemidler i bruk.
Nei!
Takk.
Ser ganske god ut.
Jeg ville ha et lite bryllup for å fokusere på dem jeg elsker mest.
Grunnen til at jeg ville ha en brunsj etter bryllupet
i stedet for en øvingsmiddag
var så jeg kunne tilbringe denne kvelden med dere to.
Dere har så mange hjemme,
og det var min tur likevel, så jeg tenkte vi kunne komme hit.
Vi burde lage en dør
mellom Sullivan's og Common Language, så vi kan gå fram og tilbake
mellom de to stedene.
Skål for vår siste margarita-kveld før vi alle er gifte kvinner.
Hell det ut!
Dana Sue.
Hvis vi skal late som alt er bra, er ikke dette en margarita-kveld.
Vi kan snakke om alt, uansett anledning.
Da vil jeg gjerne snakke om dette.
Hva blir annerledes fremover?
-Vil noe endre dette? -Selvsagt ikke.
Uansett hvilket kaninhull vi faller i, finner vi veien ut.
Dessuten er jeg ikke redd for forandring.
Ikke når jeg har dere to til å elske og veilede meg.
Selv om Den gale hattemakeren faktisk er gal iblant?
Han sier også:
"Jeg skal fortelle deg en hemmelighet. Alle de beste er det."
Og Alice ville sagt at du må stole på veien videre.
"Ingen vits i å gå tilbake til i går, for jeg er en annen person i dag."
Uansett hva som skjer, er du ikke alene.
I dette eller noe annet. Fra vugge til grav og lenger.
Ja.
Da kan vi jo ha en fest.
-Ok. -En fest.
En feiring. Et eventyr.
Hva med et bryllup?
Mamma svarer ikke.
Pastor June ba meg sjekke ståa. Hvordan har alle det?
-Trenger dere noe? -Det går bra. Takk, Harlan.
Ok.
-Kanskje vi bør ringe hotellet deres. -Jeg kan sjekke utenfor.
Skal jeg spørre Jessica eller Helen?
Nei. De trenger ikke å vite at foreldrene mine er sene.
Hva er verst? Å tro at det har skjedd noe eller…
Ikke si det.
Jeg er nervøs og er ikke bruden engang. Jeg besvimer nok i mitt eget bryllup.
Når vi kommer opp dit, ikke lås knærne og husk å puste.
Få i deg nok væske, så du ikke besvimer.
Ja, for det er vanskelig å gå på do i disse kjolene.
Damer.
Stakkars Neville.
Takk. Jeg håper han blir bedre til mottakelsen.
Jeg elsker å gå i bryllup og minnes mitt eget.
Jeg ville gifte meg ute på kveldstid, under stjernene,
men Walter insisterte på et formelt bryllup.
Og…
…det var vakkert.
Skulderputene i kjolen min kunne støttet hele brudefølget.
Jeg hater å si det, men jeg kan ringe sheriffen.
Eller legevakta.
Hva vil du gjøre hvis de…
Mamma. Pappa. Hvor har dere vært?
-Går det bra med dere? -Alle har det bra nå.
-"Nå"? -Keith, sendte du ikke melding?
-Du sa du gjorde det. -Hva skjedde?
Moren din hadde et uhell.
-Hva? -Ærlig talt, Keith.
Jeg sølte på kjolen min.
Jeg burde ikke ha tatt den siste kaffeslurken.
Den skvulpet, og kjolen min var ødelagt.
Hun husket at Jessica skrøt av Wally, så vi ringte ham.
Jeg er glad jeg kunne hjelpe,
men jeg hadde ikke noe så diskret som det moren din hadde på seg.
Håper litt mer vågale farger er greit.
Faren din fikk er mer vågalt slips og lommetørkle
så mora di ikke skiller seg ut.
Hvordan kan jeg takke deg?
Når folk gir dere komplimenter si at dere fikk dressene hos meg.
Nå må jeg ta en titt på Helens kjole.
Alt vel her?
Nei.
Beklager at vi var sene.
Glad dere bare var sene.
Hva ellers?
Trodde du vi ikke ville komme?
-June sier at tiden er inne. -Takk, Harlan.
Jeg…
Her.
Mine kjære søsken i Kristus,
vi samles i Guds og denne elskede forsamlingens nærvær
for å være vitne til foreningen av disse to utrolige sjelene.
"Og over alt dette: Kle dere i kjærlighet,
som er båndet som gjør fullkommen.
La Kristi fred råde i hjertene deres,
den dere ble kalt til i én kropp. Og vær takknemlige."
Helen og Erik skal nå avgi sine løfter
og inviterer alle par til å holde hender og tenke på sine egne løfter.
Helen.
Du har lært meg så mye om å leve med et åpent hjerte,
elske med tro og overbevisning
og aldri vike unna en rettferdig kamp.
Jeg lover å elske deg for alltid,
men også å lære av deg for alltid.
Erik.
Jeg lover å vie evigheten
til å finne nye og overraskende måter
og vise deg min forpliktelse
til at vi skal vokse sammen som partnere.
Jeg liker å ha deg som venn.
Jeg beundrer deg som leder.
Og jeg nyter godt av ditt kunstnerskap som kokk og keramiker.
Vi kjempet for å få hverandre.
Og nå…
…slipper jeg deg aldri.
Ved myndigheten den allmektige Gud og delstaten South Carolina har gitt meg,
erklærer jeg at dere er rette ektefolk.
Dere kan forsegle løftene med et kyss.
Jeg vil holde deg enda tettere,
men da blir det umulig å danse.
Bare husk å gripe tak i meg hver dag.
Tvilte du på at dette ville skje?
En eller to ganger, kanskje flere.
Men kjærligheten er sterkere enn tvil eller frykt, og…
Her er vi.
Det er alt som betyr noe.
Synd at jeg ikke kunne holde deg i hånda.
Jeg kjente det uansett.
Vil du holde den nå?
MINNEAPOLIS SKJER IKKE IGJEN. DINE REGLER GJELDER.
JEG ER KLAR TIL Å LÆRE AV DEG.
Tro på ham mens jeg tror på deg.
Iblant må man holde hender og hoppe.
Så lenge man holder den rette hånda, går det bra.
Håper ikke Helen og Erik tar det ille opp,
men i kveld får meg til å tenke på fremtiden.
Det er greit. Bryllup har den effekten på folk.
Passer det å si at jeg tror veien min kan ta en ny retning?
Så lenge den ikke avviker fra min.
Vil du fortsatt elske meg om jeg ikke er skuespiller?
Vil du elske meg om jeg er kostymedesigner?
Vent, hvordan byttet vi plass?
Hva vil du gjøre?
Jeg vil kanskje bli terapeut.
Det passer deg.
Du har en dyp forståelse av mennesker.
God til å hjelpe andre.
Det gir mening.
Det gjør ditt valg også.
Jeg gleder meg til fremtiden med deg.
-Gratulerer, tante Helen. -Takk, Luke.
Du har vokst så fort.
Vi danser i bryllupet ditt før jeg vet ordet av det.
Jeg tar over. Dans med søstera di.
Takk.
Jeg vil ikke være sentimental, for da gjør du narr av meg.
Det er jobben min som søstera di.
-Det er et vakkert bryllup. -Takk.
Det var jo ikke så vanskelig.
-Det var ikke det sentimentale. -Ok.
Jeg var klar til å knuse enhver mann
som ikke var deg verdig, men… Erik er trygg.
Var det sentimentalt?
-Nei, la meg prate ferdig. -Ok.
Du holdt fast ved drømmen til den ble sann.
Jeg er ikke bare glad på dine vegne.
Jeg er stolt av deg.
Sentimentalt.
-Sentimentalt. -Ja.
Det var det.
Jeg har alltid ønsket at du skal være trygg og lykkelig.
Takk, mamma.
Jeg er begge deler.
Venner kan slutte seg til familien. La oss danse, Serenity.
Ja!
Ikke akkurat nå.
Hei, Howie. Pasienten ser ut til å klare seg.
-Jeg er litt flau. -Det går bra.
Beklager at vi er sene.
Dere kom tidsnok til dette.
Får jeg snakke forretninger med mannen din og vennene våre et øyeblikk?
Dere får ett minutt.
Takk.
Jeg snakket med Jodie.
Investorene vil komme hit neste uke og snakke om det nye laget.
Hva?
Så flott!
Jeg er så spent på deres vegne.
-Jeg er visst interessert. -Ja.
-Ja, jeg er laglege. -Jeg tar kiosken.
Jeg er med. Når begynner vi?
Ikke i kveld, men kanskje i morgen.
La oss feire, kjære. Kom og dans med meg.
Ja, sir!
-Kom igjen. -Ta det med ro, Gabe.
Jeg er for gira. Cal vil at jeg skal jobbe med laget hans.
Så kult, elskling.
God kveld.
Når jeg presenterer meg pleier jeg
å fortelle hvem jeg er i næringslivet.
Og i kveld…
…forstår jeg at det har vært dumt å definere meg slik.
Så, Serenity,
det er hyggelig å møte dere.
Jeg er Erik Whitleys far.
Det er første gang min kone og jeg er i den vakre byen deres,
og det angrer vi på.
Erik er så mye mer enn min sønn.
Vår sønn.
En far kan være treg til å innse det,
noe jeg også angrer på.
Men i kveld vil vi takke Helen
og Serenity for at dere hjalp oss å se Erik i et nytt lys.
Det vakre lyset som verden ser ham i.
Bev, vil du komme opp og si noe?
Nei, for alle her vet at jeg er moren til det beste barnet i Serenity.
Og utenfor Serenity.
Vær stille.
-Stolt av deg. -Jeg er glad i deg.
Glad i deg også.
Foreldrene mine har inspirert meg mange ganger.
I kveld er jeg inspirert til å holde en improvisert skål.
Jeg kom hit som en utenforstående.
Jeg ble ønsket velkommen og elsket.
Nå er det mitt hjem.
Så her er en skål
for alle som kom utenfra.
Det var fint sagt, men jeg kan ikke la det gå ubesvart.
En skål for alle som er heldige nok til å være født og oppvokst i Serenity!
Ja!
-Nydelig. -Venner.
På tide å skjære kaken
som bare Erik og Isaac kunne ha kommet opp med.
Er det Eriks brownies?
Ja, jeg begynte å bekymre meg for at vi ikke skulle få noen.
Jøss.
Min fine kjøkkenfamilie.
Helen og jeg setter stor pris på at dere ville komme i bryllupet
og servere med stil.
Gratulerer og lykke til fra oss alle.
Og Isaac…
Vi vet ikke hvor vi skal begynne.
Du og Lily er et søtt par i kveld.
-Du og Michael er også imponerende. -Takk.
-Er du lykkelig? -Veldig. Og du?
Kan ikke beskrives. Enda lykkeligere for å dele det med deg, bror.
Jeg også, bro.
Hva snakker dere om? Kan jeg også?
-Om å vokse opp. -Det har jeg allerede gjort.
Takk!
Har dere bestemt når dere skal på bryllupsreise?
-Når alle kommer i orden. -Dere kommer aldri til å dra.
Kanskje vi må overraske dere.
Å foreslå margarita-kvelder på Tahiti vil avsløre det.
Det høres fantastisk ut.
Det er min favoritt.
Iris.
Jeg er så takknemlig for begge kjolene.
Snakket dere om reiser?
Kanskje.
Perfekt, for Paula og jeg planlegger en bilferie.
Maddie.
Planlegg barnepass deretter.
Skål!
Skål.
Tar dere imot blindpassasjerer?
-Ja. -Ja visst.
Eriks skål var flott.
Jeg vokste ikke opp her, men Serenity er et av favorittstedene mine.
Enda mer nå.
Selv om vi begge skal dra,
håper jeg våre trekkruter krysses igjen.
Jeg vil ut i verden og gjøre viktige ting.
Men nå som det nærmer seg,
er jeg bekymret for om jeg er klar.
-Det er bare adrenalin. -Du mener sommerfugler.
Nettopp.
Kanskje vi aldri er klare, men vi stoler på vinden.
Vi drar og lærer underveis.
Så det er greit å dra?
Spør du meg?
Kanskje.
Ingen mann med selvrespekt vil fortelle deg hva du burde gjøre.
Stak din egen kurs.
Fly dit du finner føde.
Hei, alle sammen.
Det er meg igjen.
Jeg ber alle single komme ut på dansegulvet for bukettkastingen.
Skal du være med?
Ellers vil aldri gudmoren min tilgi meg.
Ja.
For en vakker fest!
Takk.
-Ikke skad noen, mamma. -Ikke tenk på meg.
-Det er de mødrene du må bekymre deg for. -Nei! Denne.
Nei!
Pass deg.
Du må gjøre det rette nå som jeg ga opp buketten.
Liker du browniesene?
De er ikke like gode som pekanpaien, men de er ganske gode.
Det er like fint sagt som når du sier du elsker meg.
Jeg elsker deg også.
Vil du… flytte til Serenity?
Er dette et frieri?
Jeg foreslår at vi snakker om at vi begge skal bo her
og hva det kan lede til.
Takk og lov. For jeg har snakket med sjefen min.
Hun sier at siden jeg reiser så mye,
kan jeg velge hvor jeg bor.
Jeg velger Serenity. Fordi jeg velger deg.
I kirken, da June sa at alle parene skulle holde hender…
Jeg så deg.
Vi trenger ikke nye løfter. Vi trenger en ny start.
Vi har lappet sammen ting for lenge.
Jo mer jeg fordyper meg i handlingsplanen min,
jo mer innser jeg at jeg ønsket å være opptatt,
så de ødelagte tingene skulle gå meg forbi.
Dana Sue, det er ikke…
Vi har glattet over problemene siden før vi ble separert.
Hvis vi skal bygge et ekteskap som er ekte og har en sjanse til å vare,
må det rives ned til grunnen.
Jeg gjør det som trengs.
Jeg vet hva jeg må spare på og hva jeg må kaste.
Jeg er ikke der ennå.
Jeg skal fortelle Ruth at jeg trenger en leilighet for meg selv.
Du kan fortelle henne hva du vil ha.
Vi kan snakke med Annie senere, ikke i kveld.
Vent. Går du fra meg?
Jeg vet ikke ennå.
Du snakker om de unge mennene på restauranten.
Se på jentene dine.
-De er herlige, ikke sant? -Ja.
Og du bør være veldig stolt.
Vi er gode på dette.
Hva om vi fostrer tenåringer som våre hjertebarn?
Utmerket plan.
Nydelig plan.
Nå som vi har vært på bryllupsreise, betyr det at hvetebrødsdagene er over?
Selvfølgelig ikke. Du lovet meg en oppfølger.
Kan vi oppføre oss som fjollete nyforelskede ungdommer,
mens vi drar nytte av visdommen vi har fått gjennom felles erfaringer,
resten av livet?
Cal.
Det er det ekteskap er.
Maddie?
Gud velsigne deg, Bailey.
Jeg må gå.
Hei.
Jeg fikk Bailey til å finne den beste og dyreste tequilaen.
Så disse margaritaene blir fabelaktige og minneverdige.
Alle margaritaer er minneverdige med dere.
Bortsett fra de jeg ikke husker noe av.
Denne kvelden glemmer jeg aldri.
Ikke bare fordi det er bryllupet mitt, men fordi vennene mine fikk meg hit.
Enig. Jeg hadde ikke vært her uten dere.
Amen til det.
Vi tre dro ut i verden, og kom alle hjem igjen.
Må vi alltid komme hjem.
Og må vi alltid helle det ut.
-Hell det ut. -Hell det ut.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins