BASERAD PÅ BÖCKERNA AV SHERRYL WOODS
Dana Sue, när ska vi prata?
När du har tänkt över alla gånger du låtit mig vänta
för att du hade viktigare saker för dig.
Erik, Helen och jag pratade
om hur vi ska hedra hennes pappa på bröllopet.
Vi tänkte oss ett foto på ett litet bord vid altaret.
-Jag har en annan idé om det går bra. -Javisst.
Ben var så mager på slutet så han var rädd att vigselringen skulle falla av.
Så han lät mig ta hand om den.
Han visste att han inte skulle vara här för att leda dig till altaret.
Men han ville att du skulle veta att han är här i anden.
Om du bär hans ring i en kedja är han nära ditt hjärta,
och påminner dig varje dag
om hur mycket han älskar dig på jorden och i himlen.
Tack, mamma.
Och pappa.
Erik, jag har nåt till dig.
Det här är Bens söndagsklocka.
Zeke har vardagsklockan.
Ben ville att Helens man skulle ha en speciell klocka
för att påminna honom om att varje sekund med dem man älskar är dyrbar.
Tack för privilegiet.
Ni två får bevara Decaturs kärleksarv.
-Okej? -Det ska vi, mamma.
Det ska vi.
"Vi vill gärna gå vidare med affären. Vi kan skicka avtalet till Javi."
"Hör av dig. Ser fram emot att jobba ihop."
Jodie verkar väldigt positiv. Men det gör inte du.
-Hur tänker du? -Det viktiga är vad du tycker.
Vill du göra det här?
Ja.
Men jag måste inte. Mitt liv är redan underbart, och jag vill inte ta risker.
Att bygga upp ett lag vore kul, och jag vore nog bra på det.
Och Javi är säkert en bra kille.
Jag är bara inte säker på att vi ska jobba ihop.
Tänk om Javi behöver en bra coach för att bli en lagspelare?
Som nån som fått hjälp och inspirerats av hur du ser kärnan i ett problem
och leder folk som mig till ett svar, vet jag att du kan få Javi dit du vill.
Tack, älskling.
Kom hit.
Jag ville alltid vara en bra son, men jag och pappa nådde aldrig dit.
Men nu…
…har jag en bra son.
Det är mycket viktigare.
Hej, partner.
-Jag hoppades att du var här. -Jaså? Jobbar jag för lite?
Jag hoppas att du jobbar lagom mycket. Du måste orka hela vägen.
Jag försöker bara hänga med dig och dina vänner.
Dags för en paus?
-Cannoli. -Söta den här gången.
Tack. Men varför?
Jag har stått i många tomma rum på sistone och undrat hur framtiden blir.
När jag måste bestämma mig hjälper det att laga mat.
Det underlättar att strukturera världen
till ingredienser, temperaturer och förutsägbara resultat.
-Du är en fantastisk kvinna. -Det vet jag inte riktigt.
Jodå. En eldsvåda, din dotter flyttar ut, du startar företag med en gammal rival…
Den sista, alltså. Jäklar!
De flesta hade gått och lagt sig.
Med ett täcke över huvudet och en skvätt bourbon i teet.
Men inte du. Du står rakryggad.
Jag känner mig ganska ynklig.
Men…tack.
Vet du vad jag minns mest av dig?
Att jag slog dig? Att jag var en utmärkt ordförande?
Nej, det har jag förträngt.
Men du visste vem du var, och det vet du fortfarande.
Det är beundransvärt och avundsvärt.
Jag vet att vi har varit ovänner,
men vi ska bli vänner, så jag hoppas att jag får säga det.
Jag sätter värde på det. Verkligen.
Jag siktar inte på att bli en Magnolia.
Men jag hoppas att det alltid finns plats för en vän till i livet.
Särskilt när man står i ett tomrum.
Tack för att du klev in.
-Har du öppnat tequilan än? -Helen och Maddie blev så imponerade.
-Hela flaskan gick inte åt. -Behöver du hjälp med att dricka upp den?
Varför tvivlar du?
Du är oumbärlig för det här. Utan dig faller allt isär.
-Hur kan du låta honom riskera… -Javi. Ta det lugnt.
Jag säger inte nej.
Cal, Javi, ni är båda fantastiska på det ni gör.
Jag hoppas att ni inte låter det förflutna skugga framtiden.
Det förstår jag.
Men om vi går vidare måste Javi och jag vara på det klara med saker.
Regler, disciplin.
Jag har förändrats. Som jag sa har jag en familj nu.
Vi vill att det ska bli en bra upplevelse för dig, Anya och er dotter,
och för vår familj.
Och för vår stad.
Många av mina närstående är engagerade i det här.
-Minns du Minneapolis? -Ja.
-Vems fel var det? -Det där är oschysst.
Jag frågade vems fel det var.
Om vi inte är överens,
tror på samma saker och vill samma saker, kan vi inte göra det här.
-Det var mitt fel. -Så lät det inte då.
Jag var en omogen skitstövel som bara brydde mig om min träffstatistik.
Kan du lova att det som hände inte upprepas?
Svara inte nu.
Tänk på saken. Prata med Anya. Sen kan du ringa mig.
-Det kanske är fel tidpunkt nu. -Åh, vännen.
Ingen kan hjälpa dig att få det du vill ha förrän du berättar vad du vill ha. Okej?
-Okej. -Duktig flicka.
Där är de.
För den är het när jag gör den.
Jag ser fram emot det.
Jess. Helen.
Pappa. Erik. Helen föreslog att jag skulle prata med er.
Okej.
Att vara här i Serenity har fått mig att inse att jag vill sadla om.
-Ursäkta? -Vänta.
Jag vill fortfarande bli ekonom.
Men jag vill ha ett lättare schema
så att jag kan utforska andra områden och bli en mer allsidig tillgång
för företaget och familjen.
Och jag vill göra det på en skola i eller nära Chicago,
så att jag kan vara i närheten medan ni löser saker.
-Ligger ni bakom detta? -Det var helt och hållet Jessicas idé.
Okej. Jag tänkte tacka er.
Men låt mig tacka dig först, Jess, för din ärlighet.
Jag vet att jag har varit krävande, sträng och…
Vi växte upp i ett hem där kärleken var inslagen i styrka, stolthet, beslutsamhet.
Förlåt, Jess, om jag i din uppfostran
fokuserade mer på det än på mildhet och glädje.
För jag älskar dig.
Jag älskar dig också, pappa. Och jag vill leva upp till Whitley-stilen.
-Men på mitt sätt. -Tala om hur jag kan hjälpa till.
Okej.
-Det här var er förtjänst. -Tjänster och gentjänster.
Familjen när den är som bäst.
Jag vill inte dra in dig, men att prata om det vore bra.
Självklart. Jag vill…
Jag vill bli av med den här personen så att vi kan prata om det.
Mads.
Lucas.
Det är nog inte okej här i Södern att bara dyka upp så här, men…
Vi välkomnar alltid vänner. Och du är Maddies före detta chef?
-Lucas, det här är Cal, min man. -Välkommen till Serenity.
Vad för dig hit, Lucas?
Jag hörde från en ganska pålitlig källa
att du diskuterar med Cycnus Press
om en samlingsutgåva med Nell och Stacy och nån mer.
Beatriz Barrera.
-Just det, och jag kom för att gratulera. -Kom du till South Carolina för det?
Jag gör helst affärer personligen.
särskilt när det är nåt som är så tidskänsligt som det här.
-Får jag slå mig ner? -Tar det tid?
Jag kanske var för snabb med att avfärda dina idéer.
Sluta prata med Cycnus, kom med projektet till mig,
så diskuterar vi fler sätt att skaka om den här branschen
så fort du kommer tillbaka till New York.
Skulle jag få tillbaka mitt gamla jobb? Eller har du ett bättre erbjudande?
Jag erbjuder dig vad du begär i lön, förmåner och kreativ frihet
för att komma tillbaka och jobba med mig i New York.
-Det behöver du inte. -Inte? Underbart.
Du hade chansen att jobba med mig, men du sumpade den.
Så, som vi säger här i Serenity:
jag beklagar, kära du.
Tack för besöket.
Adjö, sir.
Var det där hämnd?
Bättre upp.
Övertag. Bekräftelse!
Jag är så stolt över dig, och lite rädd för dig.
Du borde förhandla med spelare.
Förlåt att han avbröt. Vi fortsätter prata om laget.
-Vill du göra det Lucas gör? -Behandla folk som skräp?
Jag menar förlagsdelen.
Jag vill ha ett nätverk runt bokhandeln.
Och sammanföra författare med folk som kan hjälpa dem.
Kanske starta ett litet förlag.
Jag är inte säker men jag vet att jag vill göra det härifrån. Hemifrån.
Jag kan tala om en sak, Alice.
Jag tror att Underlandet är där du är.
-Inte ens en liten? -Jag tar en hel bit sen.
-Och du vill inte spela baseboll? -Mina vinstchanser är större här.
Det är sista gången som Erik spelar som ungkarl.
Det vore dålig stil att slå honom.
Bra. Då går jag och spelar dåligt för allas räkning.
-Känner du den? -Vadå?
-Vardagen. -Det här?
De enkla stunderna som bara händer
och blir speciella för att man var medveten om dem.
Jag började med Bex. Jag försöker göra det med alla jag älskar.
Stanna upp och ta in skönheten.
-Vara närvarande och tacksam. -Exakt.
-Jag är tacksam för er. -Detsamma.
Krossa några egon nu.
-Jag ska försöka spara en pajbit. -Försöka?
Om det saknas paj när jag är tillbaka måste jag vidta kraftfulla åtgärder.
Nej!
Tack.
Det ser bra ut.
Jag ville ha ett litet bröllop för att fokusera på de närmaste.
Och anledningen till att jag ville ha en brunch efter bröllopet
i stället för en repetitionsmiddag
var för att få vara ifred med er ikväll.
Ni har så mycket folk hemma,
och det var ändå min tur, så jag tänkte att vi kunde vara här.
Vi behöver en dörr mellan Sullivan's och Common Language
så att vi kan ta oss mellan de två platserna vid behov.
Skål för vår sista margaritakväll innan vi alla är gifta kvinnor.
Dags för utgjutelser!
Dana Sue.
Om vi ska låtsas att allt är bra är det ingen riktig margaritakväll.
Vi kan prata om vad som helst, nu också.
Ja, det här vill jag prata om i kväll.
Vad kommer att bli annorlunda framöver?
-Kommer nåt att ändra på det här? -Självklart inte.
Vilket kaninhål vi än faller ner i, löser vi det.
Dessutom är jag inte rädd för förändring.
Inte när jag har er två som älskar och vägleder mig.
Även om hattmakaren verkligen är galen ibland?
Han säger också:
"Jag ska berätta en hemlighet. De bästa är galna."
Och Alice skulle säga att du ska våga gå framåt.
Att gå tillbaka till igår är meningslöst för jag är en annan idag.
Vad det än handlar om är du inte ensam.
Inte i det här eller nåt annat. Från vaggan till graven och bortom den.
-Isåfall kan vi ju ha en fest. -Ja.
-En högtid. Ett äventyr. -Vad sägs om ett bröllop?
Mamma svarar inte heller.
Pastor June bad mig kolla läget. Hur mår alla?
-Behöver ni nåt? -Det är lugnt. Tack, Harlan.
Jaha.
-Vi kanske ska ringa deras hotell. -Jag kan kolla runt kyrkan.
-Ska jag ringa Jessica eller Helen? -Nej.
De behöver inte veta att mina föräldrar är sena.
Vad är värst? Att tro att de har nåt problem eller…
Säg det inte.
Jag är så nervös och jag är bara tärna. Jag svimmar nog på mitt eget bröllop.
När vi kommer upp dit, lås inte knäna och kom ihåg att andas.
Drick mycket, så ni inte svimmar av vätskebrist.
Nej, det är besvärligt att gå på toaletten i våra klänningar.
Mina damer.
Stackars Neville.
Tack. Jag hoppas han mår bättre till mottagningen.
Att gå på bröllop här påminner om mitt eget.
Jag ville vigas utomhus på natten, under stjärnorna,
men Walter ville ha det traditionellt.
Och…
…det var underbart.
Mina axelvaddar kunde ha burit upp hela kalaset.
Jag vill inte säga det, men jag kan ringa polisen.
Eller akuten.
Vad vill du göra om de…
-Mamma. Pappa. Var har ni varit? -Mår ni bra?
-Allt är bra nu. -Nu?
-Sms:ade du inte dem? -Du sa att du hade gjort det.
-Vad är det som har hänt? -En liten olycka.
-Vad? -Snälla Keith.
Jag spillde på min klänning.
Jag drack kaffe och skvätte ut lite och sen var klänningen förstörd.
Jessica hade talat väl om Wally, så vi ringde honom.
Det gläder mig att kunna bistå i en nödsituation
men jag hade inget så diskret som det din vackra mor hade på sig.
Hoppas starkare färger går bra.
Din far fick en djärvare slips och näsduk så att han passar ihop med din mor.
Hur ska jag kunna tacka dig nog?
Upplys bröllopsgästerna om att ni fick kostymerna från mig.
Nu måste jag smygtitta på Helens klänning.
Är allt bra?
Nej.
Förlåt att vi var sena.
-Jag är glad att ni bara var sena. -Vad skulle vi annars vara?
Skulle vi utebli, menar du?
-June hälsar att det är dags. -Tack, Harlan.
Mina kära syskon i Kristus,
vi möts inför Gud
och denna församling
för att bevittna föreningen av dessa två otroliga själar.
"Men över allt detta skall ni ha kärleken,
det band som ger fullkomlighet.
Låt Kristi frid råda i era hjärtan,
den som ni kallades till i en kropp och var tacksamma.
Helen och Erik ska nu avge sina löften
och ber alla par att hålla varandra i handen och tänka på sina egna löften.
Helen.
Du har lärt mig så mycket om att leva med ett öppet hjärta,
älska med tro och övertygelse och aldrig rygga för en rättfärdig kamp.
Jag lovar att älska dig för evigt, men också att lära av dig för evigt.
Erik.
Jag lovar att ägna evigheten
åt att hitta nya och överraskande sätt
att visa mitt engagemang
för att vi ska växa tillsammans som partners.
Jag gläds åt att ha dig som vän.
Jag beundrar dig som ledare.
Och jag drar nytta av ditt konstnärskap som kock och keramiker.
Vi fick kämpa för att få varandra.
Och nu…
…släpper jag dig aldrig.
l kraft av det ämbete Gud ålagt mig
i delstaten South Carolina,
förklarar jag er härmed för man och hustru.
Ni får bekräfta era löften med en kyss.
Skulle jag stå här
Efter alla år
Med stjärnor över mig
Kanske inte
Om det inte vore för din kärlek
Glada leenden runt omkring
Som när en kung
Nyss har blivit krönt
En strid har vunnits
Som jag skulle ha förlorat
Om det inte vore för din kärlek
Jag vill hålla dig hårdare, men då kan vi inte dansa.
Kom bara ihåg att ta tag i mig varje dag.
Tvivlade du på att det här skulle hända?
En eller annan gång, kanske fler.
Men kärleken är starkare än tvivel och rädsla, och…
Här är vi nu.
Det är det enda som räknas.
-Synd att jag inte kunde hålla din hand. -Jag kände den ändå.
Men vill du hålla den nu?
MINNEAPOLIS SKA INTE HÄNDA IGEN.
JAG ÄR REDO ATT LÄRA MIG AV DIG.
Tro på honom medan jag tror på dig.
Ibland måste man hålla varandra i handen och hoppa.
Om man håller rätt hand ordnar det sig alltid.
Hoppas inte Helen och Erik tar illa upp
men det här har fått mig att tänka på min framtid.
Det gör inget. Bröllop har den effekten.
Passar det att säga att jag tror att min väg kan ta en ny riktning?
Bara den inte avviker från min.
Älskar du mig även om jag inte är skådespelare?
Älskar du mig om jag är kostymtecknare?
Vänta, hur bytte vi plats?
-Vad vill du göra? -Jag kanske vill bli terapeut.
Det passar dig. Du är snäll och förstår människor på djupet.
Och bra på att hjälpa andra. Det låter helt rätt.
Det gör ditt val också.
Jag ser fram emot framtiden med dig.
-Grattis, Helen. -Tack, Luke. Du har vuxit upp så fort.
Snart dansar vi på ditt bröllop.
Jag avbryter. Dansa med din syster.
Tack.
Jag vill inte bli blödig, för då kommer du att reta mig.
Det är min uppgift som syster.
-Det är ett underbart bröllop. -Tack.
Det var väl inte så svårt?
-Det var inte det blödiga. -Okej.
Jag var beredd att krossa varje man som inte var värdig dig, men…
Erik är inte i fara.
-Var det blödigt? -Nej, låt mig prata klart.
Du stod fast tills din dröm blev sann.
Jag är inte bara glad för din skull, jag är stolt.
Blödigt.
-Blödigt. -Ja.
Det var det.
Jag har alltid bara velat att du ska vara trygg och lycklig.
Tack, mamma. Jag är båda delarna.
Vännerna får nu ansluta sig till familjen.
-Nu blir det dans, Serenity! -Jaa!
Inte just nu.
Hej, Howie.
Patienten verkar må bra.
-Jag är lite generad. -Ingen fara.
-Förlåt att vi missade ceremonin. -Ni kom lagom till det här.
Carla, får jag lägga beslag på din man och våra vänner en sekund?
-Du får en hel minut. -Tack.
Jag pratade med Jodie.
Investerarna vill komma hit nästa vecka och prata om det nya laget.
-Va? -Vad underbart!
Jag är så glad för er skull.
Jag är förstås intresserad.
-Jag är lagets läkare. -Jag tar kiosken.
Jag är på. När börjar vi?
Inte i kväll, men kanske i morgon.
Det måste firas, älskling. Får jag lov?
Javisst!
Kom igen.
Ta det lugnt, Gabe.
Jag är för peppad. Cal vill att jag jobbar med hans lag.
Älskling, vad roligt.
God kväll.
När jag presenterar mig brukar jag berätta vem jag är i affärsvärlden.
Men ikväll…
…förstår jag att det var dumt att definiera mig så.
Så, Serenity…
…det är trevligt att träffa er.
Jag är Erik Whitleys pappa.
Det är första gången min fru och jag är i er vackra stad,och det beklagar vi.
Erik är så mycket mer än min son.
Vår son.
En far kan vara senfärdig med att inse det,
vilket jag också beklagar.
Men ikväll vill vi tacka Helen
och Serenity för att de hjälpt oss att se Erik i ett nytt ljus.
Det vackra ljus som världen ser honom i.
Bev, vill du komma upp och säga nåt?
Nej, alla här vet att jag är mor till det bästa barnet i Serenity,
Och utanför Serenity.
Var tyst.
-Jag är stolt över dig. -Jag älskar dig, pappa.
Jag älskar dig också.
Mina föräldrar har inspirerat mig många gånger.
Och ikväll är jag inspirerad att hålla ett improviserat tal.
Jag kom till Serenity som en utböling.
Jag blev välkomnad och älskad.
Nu är det min hemstad.
Jag vill utbringa en skål
för alla som har kommit utifrån.
Det var fint sagt, men det kräver ett svar.
Leve alla som är lyckliga nog att vara födda i Serenity.
Ja!
-Det var fint. -Vänner.
Det är dags att skära upp tårtan som Erik och Isaac har designat.
Är det Eriks kladdkaka?
Jag var orolig för att vi inte skulle få nån.
Jösses.
Min fina köksfamilj.
Helen och jag uppskattar att ni ville delta
i ceremonin och att ni serverar med stil.
Grattis och lycka till från oss alla.
Och Isaac… Vi vet inte ens var vi ska börja.
Du och Lily är ett sånt sött par i kväll.
-Du och Michael är också imponerande. -Tack.
-Är du lycklig? -Jätte. Du då?
Mer än jag kan säga.
Ännu lyckligare tack vare att du är med.
Detsamma, kompis.
Vad pratar ni om? Får jag vara med?
-Om att växa upp. -Det har jag redan gjort.
Åh, tack!
Har ni bestämt när ni ska åka på smekmånad?
När alla har kommit i ordning.
Då kommer ni aldrig iväg.
Vi kanske måste överraska er.
Margaritakvällar på Tahiti är en ledtråd.
Det låter underbart.
Det är min favorit.
Iris.
Jag är så tacksam för båda klänningarna.
Pratade ni om resor när vi kom hit?
Kanske.
Perfekt, för Paula och jag planerar en biltur för oss värstingar.
Maddie.
Planera barnpassningen därefter.
Skål!
Skål.
Tar ni emot fripassagerare?
-Ja. -Visst.
Eriks tal var jättebra.
Jag växte inte upp här, men Serenity är en av mina favoritplatser.
Ännu mera nu.
Även om vi båda är på väg härifrån,
hoppas jag att våra migrationssträckor korsas igen.
Jag vill ut i världen och göra viktiga saker.
Men nu när avresan närmar sig, känner jag mig inte redo.
-Det är bara adrenalin. -Du menar fjärilar.
Precis.
Vi kanske aldrig är redo, men vi överlämnar oss till vinden.
Vi ger oss av och lär oss på vägen.
-Är det okej att fara härifrån? -Frågar du mig?Kanske.
Ingen man som är nåt att ha säger åt dig vad du ska göra.
Staka ut din egen kurs. Flyg iväg och hitta föda.
Hej, allihop. Det är jag igen.
Alla som är intresserade ska samlas på dansgolvet för bukettkastningen.
-Ska du vara med? -Min gudmor förlåter mig inte annars.
Vilket vackert bröllop!
Tack.
-Gör inte illa nån, mamma. -Nej då.
-Det är de där du ska oroa dig för. -Nej! Den här.
Nej!
Passa dig.
Visa att du är värd att jag släpper buketten.
Gillar du kladdkakan?
Den är inte lika god som pekannötspajen, men den är okej.
Det uttalandet går nästan upp emot "jag älskar dig".
Jag älskar dig också.
Vill du…flytta till Serenity?
Tänker du fria?
Jag tänker föreslå att vi pratar om att vi båda ska bo här
och vad det kan leda till.
Tack och lov. Jag har redan pratat med min chef.
Hon sa att eftersom jag reser så mycket får jag bo var jag vill.
Jag väljer Serenity. För jag väljer dig.
I kyrkan, när June sa att paren skulle hålla varandra i handen…
Jag såg dig.
Vi behöver inga nya löften.
Vi behöver en nystart.
Vi har lappat ihop saker för länge.
När jag gräver i min handlingsplan
inser jag att jag såg till att ha fullt upp
för att slippa lägga märke till saker.
Dana Sue, det är inte…
Vi har sopat problemen under mattan sen innan vi separerade.
Om vi ska bygga ett äktenskap som är äkta och som kan hålla,
måste vi börja om från grunden.
Jag gör vad som krävs.
Jag vet vad jag ska behålla och vad jag ska förkasta.
Jag är inte där än.
Jag ska säga till Ruth att jag behöver en lägenhet för mig själv.
Prata med henne om vad du vill ha.
Vi kan prata med Annie senare, inte i kväll.
Vänta. Lämnar du mig?
Jag vet inte än.
Du pratar om killarna på restaurangen. Titta på dina tjejer.
Visst är de underbara?
Ja.
Du kan vara väldigt stolt.
Vi är bra på det här.
Tänk om…
…vi skulle ta oss an tonåringar som fosterbarn?
Utmärkt plan.
Underbar plan.
Att vi har haft vår smekmånad
betyder väl inte att smekmånadsfasen är över?
Självklart inte. Du har utlovat en uppföljare.
Kan vi bete oss som fåniga nykära ungdomar
men även dra nytta av våra gemensamma erfarenheter,
resten av våra liv?
Cal.
Det är vad äktenskap är.
Miss Maddie?
Välsigne dig, Bailey.
Jag måste gå.
Hej.
Jag bad Bailey finkamma tre grevskap efter den bästa tequilan.
Dessa margaritor måste ju bli magnifika och minnesvärda.
Alla margaritor är minnesvärda med er.
Utom de som ledde till minnesluckor.
Den här kvällen glömmer jag aldrig.
Inte bara för att det är mitt bröllop, för att mina vänner tog mig hit.
Detsamma. Jag hade inte varit där jag är utan er två.
Amen.
Vi har gett oss ut i världen, och vi kom alla hem igen.
Må vi alltid komma hem.
Och må vi alltid utgjuta oss.
Dags för utgjutelser.
Undertexter: Anna Norman