НА ОСНОВІ КНИГ ШЕРРІЛ ВУДС
СОЛОДКІ МАГНОЛІЇ
ПОВЕРТАЙСЯ ДОДОМУ
Дано Сью, коли ми вже поговоримо?
Як пригадаєш усі ті рази, коли змушував мене чекати,
бо мав важливіші справи, ніж слухати мене.
Еріку, ми з Гелен говорили
про те, як ушанувати пам'ять її батька на весіллі.
Так, ми обговорювали його фото на столику біля вівтаря.
Якщо не заперечуєш, у мене інша ідея.
Прошу.
Наприкінці мій любий Бен сильно схуд
і боявся, що його обручка зісковзне й загубиться.
Тож він віддав її мені на зберігання. Він знав, що його не буде тут,
щоб повести тебе до вівтаря, коли настане цей день.
Але він хотів, щоб ти знала, що духом він тут.
З його обручкою на ланцюжку
він завжди біля твого серця,
щоб щодня нагадувати тобі,
як сильно він тебе любить — і на землі, і на небесах.
Дякую, мамо.
І татку.
Еріку, у мене є дещо для тебе.
Це недільний годинник Бена.
Щоденний у Зіка.
Бен хотів, щоб у чоловіка Гелен був особливий годинник,
щоб нагадувати йому, що кожна секунда поруч із тими, кого любиш, неоціненна.
Дякую за цю честь.
Бережіть живою любов родини Декейто.
Гаразд?
Будемо берегти, мамо.
Будемо берегти.
«Ми готові рухатися далі з твоєю угодою.
Також хотіли б надіслати угоду Хаві.
Повідом. Не дочекаюся нової співпраці».
Джоді, видно, у захваті.
Але ти — ні.
Що ти думаєш?
Важливо те, що думаєш ти.
Ти цього хочеш?
Хочу.
Але нема потреби.
Моє життя повне й чудове, і я не хочу ним ризикувати.
Зібрати команду було б чудово,
і, якщо можна так сказати, я б запалив.
І я певен, Хаві — хороший хлопець.
Просто… не певен, що ми підходимо один одному.
Може, Хаві потрібен чудовий тренер,
щоб, ну, стати командним гравцем.
Як людина, якій допомогло і навіть надихнуло те,
як ти бачиш суть проблеми,
а тоді ведеш людей, зокрема й мене, до відповіді,
я знаю, ти зможеш направити Хаві.
Дякую, серденько.
Іди сюди.
Я завжди хотів бути хорошим сином, але ми з батьком досі не там.
Але тепер…
у мене хороший син.
Це набагато важливіше.
Привіт, партнерко.
Я сподівалася знайти тебе тут.
Так? Думаєш, я недостатньо працюю?
Сподіваюся, ти працюєш рівно достатньо.
Бережи сили на те, що попереду.
Ви з подругами задаєте темп. Я лише намагаюся не відставати.
Коротка перерва?
Каннолі.
Цього разу солодкі.
Дякую. Але чому?
Останнім часом я часто в порожніх приміщеннях,
розмірковую, чим їх заповнить майбутнє,
а коли переді мною великі рішення, мені допомагає готувати.
Світ стає зрозумілішим, коли я можу розкласти його
на інгредієнти, температури й передбачувані результати.
Ти неймовірна жінка, Дано Сью.
Ой, не сказала б.
Та годі. Пожежа,
донька їде вчитися, бізнес із давнім суперником…
Чорт, оце останнє. Ще б пак!
Будь-що з цього більшість загнало б у ліжко.
Під ковдру з головою й з добрячою порцією бурбона в чаї.
Але не тебе. Тримаєшся впевнено, рухаєшся вперед.
Зараз я почуваюся не дуже впевнено.
Але… дякую.
Знаєш, що я запам'ятав про тебе зі школи?
Що я тебе перемогла? Що я була чудовою старостою?
Ні, це я старався забути.
Але навіть тоді ти знала, хто ти, і досі це знаєш.
Це викликає не лише захоплення, а й заздрість.
І я знаю, що ми не були друзями,
але ми ними будемо, тож сподіваюся, я можу так казати.
Я це ціную.
Щиро.
Щоб було ясно, я не прагну стати Магнолією.
Але маю надію, що в житті завжди є місце ще для одного друга.
Особливо коли ти в порожньому просторі.
Дякую, що підставив плече.
Ти вже відкрила ту текілу?
Я зробила «Маргарити» з Гелен і Медді. Вони вражені й удячні.
Ми не використали всю пляшку.
Повідом, якщо потрібна допомога її допити.
Звідки всі ці сумніви?
Ти — опора цієї гри. Якщо скажеш «ні», усе розвалиться.
-Ти дозволиш йому ризикувати… -Хаві. Спокійно.
Я не кажу «ні».
Келе, Хаві, ви обидва неймовірні в тому, що робите.
І я сподіваюся, ви не дозволите минулому затьмарити майбутнє.
Дякую за це.
Але якщо рухатимемося далі,
нам із Хаві треба чітко розуміти, як це працюватиме.
Правила, дисципліна.
Я змінився, Келе. Медді, я ж казав, тепер у мене є сім’я.
Ми хочемо, щоб це був хороший досвід для тебе, Ані, твоєї доньки
й для нашої родини.
І для нашого міста.
Я попросив багатьох близьких повірити в цю мрію, Хаві.
Пам'ятаєш Міннеаполіс?
Пам'ятаю.
-І чия провина? -Це несправедливо.
Я такого не казав. Я спитав чия.
Якщо ми не на одній хвилі,
якщо не віримо в одне й те саме, не хочемо одного й того самого,
ми не зможемо це зробити.
-Це була моя провина. -Тоді чому не зізнався?
Бо був незрілим шмаркачем,
який не брав відповідальності ні за що, крім відсотка відбиттів.
Можеш пообіцяти мені, що Міннеаполіс ніколи не повториться?
Не відповідай зараз.
Подумай про це.
Поговори з Анею.
А тоді дзвони мені.
Не знаю. Може, зараз не найкращий час.
Ох, люба.
Люди не можуть допомогти тобі, поки ти не скажеш їм, чого хочеш. Гаразд?
-Гаразд. -Моя дівчинка.
А ось і вони.
Бо воно гаряче, коли я готую.
Ну, я вже не дочекаюся.
Джесс. Гелен.
Тату. Дядьку Еріку.
Тітка Гелен порадила поговорити з вами.
Добре.
Тут, у Сереніті, я зрозуміла,
що хочу змінити свій шлях.
-Перепрошую? -Зачекай.
Я все ще хочу здобути бізнес-освіту.
Але я хочу легший, ширший навчальний графік,
щоб вивчати інші дисципліни й бути більш різнобічним активом
для компанії… і для сім’ї.
І я хотіла б робити це в навчальному закладі в Чикаго чи поблизу,
щоб бути ближче до дому, поки ви з мамою все не з'ясуєте.
Ви двоє за цим стоїте?
Це було цілком її рішення.
Гаразд. Я саме хотів подякувати.
Але дозволь
спершу подякувати тобі, Джесс, за твою чесність.
Слухай, я знаю, що був вимогливим, суворим і…
Нас виховали в домі, де любов була загорнута в силу,
гордість,
рішучість.
І мені шкода, Джесс, якщо, виховуючи тебе,
я більше зосереджувався на цьому, ніж на лагідності й радості.
Бо я люблю тебе.
Я теж люблю тебе, тату.
І я хочу вшанувати порядки Вітлі.
Але по-своєму.
Дай мені знати, чим я можу допомогти.
Добре.
Ми б не дійшли до цього без вас двох.
Як гукнеш.
Це і є справжня родина.
Я не намагаюся тебе втягнути, але мені допомогло б це проговорити.
Звісно. Я хочу…
Я хочу позбутися того, хто б це не був, щоб ми могли це обговорити.
Медді.
Лукасе.
Південна гостинність косо дивиться на візити без запрошення, але…
Ми завжди раді вітати друзів. А ви колишній начальник Медді?
Лукасе, це мій чоловік, Кел.
Вітаю в Сереніті.
Що привело вас сюди, Лукасе?
Я почув від доволі надійного джерела,
що ти ведеш перемовини з Cycnus Press
про збірку повістей із Нелл, Стейсі
та ще з кимось.
-З Беатріс Баррерою. -Саме так, і я приїхав тебе привітати.
Аж у Південну Кароліну?
Я волію вести справи особисто,
особливо коли йдеться про щось настільки термінове.
Можна присісти?
Є час?
Можливо, я поквапився, відкинувши деякі твої ідеї.
Припини розмови з Cycnus, принеси цей проєкт мені,
і ми обговоримо, як можна ще струсонути цей простір,
щойно ти повернешся до Нью-Йорка.
Ви пропонуєте мені мою стару роботу?
Чи ви пропонуєте нову, кращу угоду?
Я пропоную тобі все, що знадобиться: зарплату, бонуси та творчу свободу,
щоб ти повернулася й знову працювала зі мною.
Ви не мусите цього робити.
Справді? Чудово.
Бо у вас був шанс вести зі мною справи,
і ви його змарнували.
Тож, як ми тут у Сереніті кажемо,
благослови ваше серце.
Дякую, що заскочили.
До побачення, сер.
Це була помста?
Краще.
Важіль. Навіть визнання.
Я так пишаюся тобою
й трохи боюся. Як би ти вела перемовини щодо контрактів гравців.
Пробач за це. Повернімося до розмови про команду.
Ні. Хочеш робити те, що робить Лукас?
Ставитися до людей, як до сміття?
Я про видавничу справу.
Хочу завдяки книгарні налагодити мережу контактів.
З'єднати письменників із людьми, які їм допоможуть.
Можливо, відкрити невелике видавництво.
Я не впевнена, але знаю, що хочу робити це звідси.
З дому.
Тоді дозволь сказати тобі, Алісо.
Я вірю… що Країна Чудес там, де ти.
-Навіть малесенького шматочка? -Я з'їм цілий, коли повернуся.
Точно не хочете на баскетбол?
Мої шанси на перемогу вищі тут.
Це ж твоя остання урочиста гра за Еріка як парубка.
Було б негарно перевершити його.
Чудово. Тоді я піду й зіграю жахливо за всіх нас.
Відчуваєш це?
Що відчуваю?
Буденне життя.
Оце?
Прості миті, що просто трапляються на шляху
й стають особливими, бо ти знайшов час їх помітити, запам'ятати.
Я почала це робити з Бекс. І намагаюся з усіма, кого люблю.
Зупинися на секунду й насолодися красою.
Бути тут і зараз і бути вдячним.
Саме так.
Вдячний усім вам.
Це взаємно.
А тепер іди, знищ чиєсь его, а я постараюся зберегти шматочок пирога.
Постараєшся?
Якщо я повернуся, а пирога не лишилося, буду змушений вжити серйозних заходів.
Ні!
Дякую.
Виглядає непогано.
Я хотіла невелике весілля, щоб зосередитися на найдорожчих людях.
І причина, чому я хотіла пізній сніданок після весілля
замість передвесільної вечері,
в тому, щоб провести сьогоднішній вечір тільки з вами двома.
У вас обох удома так багато людей,
та й моя черга приймати, тож я надумала повернутися сюди.
Попросимо Кела й Еріка пробити двері
між «Салліванзом» та «Спільною мовою», щоб ходити туди-сюди за потреби.
За наш останній вечір «Маргарити», перш ніж ми всі будемо заміжні.
-Відверто! -Відверто!
Дано Сью.
Якщо ми вдаватимемо, що все добре, то це навіть не вечір «Маргарити».
Ти ж знаєш, ми можемо обговорити будь-що, незалежно від нагоди.
Тоді ось про що я хотіла б поговорити.
Що зміниться в майбутньому?
Чи зміниться це?
Звісно, ні.
Яка б не була кроляча норма, ми знайдемо вихід.
До того ж я не боюся змін.
У мене є ви, які люблять і наставляють мене.
Навіть якщо Божевільний Капелюшник іноді таки божевільний?
Ну, він також каже:
«Я відкрию тобі секрет: усі найкращі — саме такі».
А Аліса порадила б тобі довіряти шляху.
Нема сенсу повертатися до вчорашнього дня, бо тоді я була зовсім іншою людиною.
Що б не відбувалося,
ти не сама.
У цьому чи в будь-чому іншому. Від колиски до могили й далі.
Так.
У такому разі відірвемося.
-Добре. -Вечірка.
Святкування. Пригода.
Як щодо весілля?
Мама теж не відповідає.
Пасторка просила перевірити, як справи. Як усі почуваються?
Вам щось треба?
Ні, нічого. Дякуємо, Гарлане.
Гаразд.
Може, зателефонувати в готель?
Я перевірю церковне подвір'я.
Поговорити з Джессікою чи Гелен?
Ні. Я не хочу, щоб хтось із них знав, що мої батьки запізнюються.
Не знаю, що гірше: думати, що щось трапилося, чи думати…
Не кажи цього.
Я так нервую. А я навіть не наречена. Я можу зомліти у свій весільний день.
Коли до нього доживемо, не затискай коліна й не забувай дихати.
І пий достатньо води, щоб ти нам не знепритомніла.
О ні, не хочемо хвилюватися про відвідування вбиральні,
поки ми в сукнях.
Дівчата.
Бідолашний Невілл.
О, дякую. Сподіваюся, до прийому йому стане краще.
Люблю ходити на весілля сюди. І згадувати власне.
Я хотіла вийти заміж вночі на вулиці, під зірками,
але Волтер наполіг на офіційному весіллі.
І, гм,
це було прекрасно.
Підплічники в моїй сукні витримали б увесь весільний кортеж.
Не хочеться це казати, та можу зателефонувати шерифу.
Або до швидкої.
Що робитимеш, якщо вони…
Мамо. Тату. Де ви були?
-З вами все гаразд? -О, тепер гаразд.
-«Тепер»? -Кіте, хіба ти не писав їм?
-Ти ж писала. -Хто-небудь, скажіть мені, що сталося.
Мати потрапила в халепу.
-Що? -Чесно, Кіте.
Хлопці, я пролила дещо на сукню.
Не варто було робити той останній ковток кави,
але один хлюп — і сукня зіпсована.
Джессіка добре відгукувалася про Воллі,
тож ми зателефонували йому.
Як би я не був радий прислужитися в цю скрутну годину, шефе,
у мене не було нічого настільки стриманого,
як те, у чому була ваша матуся.
Мусили обрати щось яскравіше. Ви ж не проти?
І батькові підібрав яскравішу краватку та хустинку,
щоб матусі не було ніяково.
Воллі, як я можу віддячити тобі?
Коли люди робитимуть вам компліменти на прийомі,
нагадуйте їм, що костюми від мене.
Тепер мушу нишком глянути на сукню Гелен.
Тепер усе гаразд?
Ні.
Вибач, що ми запізнилися.
Добре, що лише запізнилися.
А як іще могло бути?
Ти ж не подумав, що ми не прийдемо?
Джун каже, що пора.
Дякую, Гарлане.
Я…
Тримай.
Мої дорогі брати й сестри в Христі,
ми зібралися тут перед лицем Божим
та цієї любої спільноти,
щоб стати свідками союзу цих двох неймовірних душ.
«А над усім тим зодягніться в любов,
що вона союз досконалости,
і нехай мир Божий панує у ваших серцях,
до якого ви й покликані в одному тілі. І вдячними будьте».
Гелен та Ерік тепер обміняються обітницями,
і вони запрошують усі пари взятися за руки і згадати власні.
Гелен.
Ти навчила мене жити з відкритим серцем,
любити з вірою та переконанням
і ніколи не уникати праведної боротьби.
Я присягаюся любити тебе вічно,
але також вічно вчитися в тебе.
Еріку.
Я присягаюся провести вічність,
знаходячи все нові дивовижні способи
показати тобі мою відданість
нашому постійному спільному зростанню як партнерів.
Я захоплююся тобою як другом.
Я поважаю тебе як лідера.
І я черпаю натхнення з твоєї майстерності як шеф-кухаря та гончара.
Ми боролися одне за одного.
І тепер…
я ніколи не відпущу тебе.
Владою, наданою мені Всемогутнім Богом
і штатом Південна Кароліна,
я оголошую вас чоловіком і дружиною.
Ви можете скріпити ці обітниці поцілунком.
Чи стояла б я тут
Після стількох років
Серед зірок угорі
Можливо, і ні
Якби не твоя любов
Усміхнені обличчя навкруги
Наче коли короля
Тільки-но коронували
Битву виграно
Я б програла
Якби не твоя любов
Я хочу обійняти тебе ще міцніше,
але буде неможливо танцювати.
Що ж, просто не забувай обіймати мене щодня.
Сумнівалася, що цей вечір настане?
Раз, два, може, і більше разів.
Але любов сильніша за сумніви чи страх, і…
Тож ось ми.
І це все, що має значення.
Вибач, що не тримала за руку під час церемонії.
Я все одно відчував це.
А зараз потримаєш?
МІННЕАПОЛІС НЕ ПОВТОРИТЬСЯ. ГРАТИМУ ЗА ПРАВИЛАМИ.
Я ГОТОВИЙ ВЧИТИСЯ У ТЕБЕ.
Вір у нього,
поки я вірю в тебе.
Іноді треба взятися за руки й стрибнути.
Поки тримаєшся за правильну руку, все виходитиме.
Ніякої неповаги до тітки Гелен та шефа Еріка,
але… цей вечір змушує мене задуматися про майбутнє.
Це нормально. Весілля так діють на людей.
Чи слушна мить сказати,
що мій шлях може повернути в новому напрямку?
Головне, щоб не відвертав від мене.
Чи будеш ти все ще любити мене, якщо я не буду актором?
А ти мене, якщо я стану художником з костюмів?
Стривай, як ми помінялися місцями?
-То що ти хочеш робити? -Можливо, я хочу стати терапевтом.
Я розумію.
Велике серце, глибоке розуміння персонажів і людей.
Дар допомагати іншим.
Це цілком логічно.
Так само логічно, як і в тебе.
Так хочу разом із тобою дослідити майбутнє.
Вітаю, тітко Гелен.
О, дякую, Люку.
Ти так швидко виріс.
Скоро ми танцюватимемо на твоєму весіллі.
Я вклинююся, сину. Іди потанцюй із сестрою.
Дякую.
Не хочу бути сентиментальним, бо ти будеш з мене сміятися.
Це моя робота як твоєї сестри.
Прекрасне весілля.
Дякую.
Було ж не так важко, правда?
Це не була сентиментальна частина.
Знай: я був готовий знищити будь-якого чоловіка,
який не був би гідний тебе, але
Ерік у безпеці.
Це сентиментально?
Ні, дай закінчити.
Добре.
Ти трималася за мрію, доки та не здійснилася.
Ось чому я не просто радію за тебе,
я пишаюся тобою.
Сентиментально.
Так.
Так і є.
Я лише бажала тобі щастя й хотіла, щоб ти був у безпеці.
Дякую, мамо.
І все це здійснилося.
Друзі можуть приєднатися до сім'ї.
Потанцюймо, Сереніті.
Так!
Не зараз.
Гей, Гауї.
Пацієнту, здається, краще.
-Мені трохи ніяково. -З ним усе буде добре.
-Вибачте, що пропустили церемонію. -Так, ну, ви саме вчасно.
Карло, чи вибачиш ти мені, якщо я заберу чоловіка й друзів
на секунду?
Даю вам повну хвилину.
Дякую.
Я щойно говорив із Джоді.
Інвестори хочуть приїхати в Сереніті наступного тижня й почати перемовини.
Чекай, що?
Як чудово!
Я просто дуже рада за всіх вас.
-Що ж, вочевидь, мені це цікаво. -Так.
Я лікар команди.
Мої буфети.
Я в справі. Коли починаємо?
Е-е, не сьогодні ввечері, але, можливо, завтра.
Святкуймо, люба. Ходімо потанцюємо.
Так, сер!
Ходи.
Пригальмуй, Ґейбе.
Я занадто збуджений. Кел запросив мене працювати в його новій команді.
Коханий, я така рада за тебе.
Добрий вечір.
Зазвичай, коли я представляюся новим людям,
я починаю з того, ким я є у діловому світі.
А сьогодні ввечері…
я зрозумів, як помилявся, визначаючи себе саме так.
Тож, Сереніті,
я радий познайомитися з вами.
Я батько Еріка Вітлі.
Ми з дружиною вперше у вашому прекрасному місті,
і ми шкодуємо про це.
Ерік — це набагато більше, ніж просто мій син.
Наш син.
Батько може довго цього не усвідомлювати,
про що я теж шкодую.
Але сьогодні ввечері ми хочемо подякувати Гелен
і Сереніті за те, що допомогли нам побачити Еріка в новому світлі.
Тому прекрасному світлі, у якому його бачить світ.
Бев, чи не хотіла б ти вийти й сказати щось?
Ні, бо всі тут знають, що я мати найкращої дитини в Сереніті.
І за межами Сереніті.
Стули пельку.
Я пишаюся тобою.
Люблю тебе, тату.
Теж тебе люблю.
Мої батьки
надихали мене багато разів.
І сьогодні ввечері я натхненний виголосити власний імпровізований тост.
Я приїхав у Сереніті як чужинець.
Мене тут прийняли й полюбили.
І тепер я називаю його домом.
Тож ось тост
за всіх, хто приїхав звідкись.
Це було прекрасно, але я не можу залишити це без відповіді.
Це за всіх, кому пощастило народитися й вирости в Сереніті!
Так!
-Прекрасно. -Друзі.
Розрізання торта,
як тільки шеф-кухарі Ерік та Айзек могли собі уявити.
Це брауні Еріка?
Так, я вже почав хвилюватися, що ми їх не отримаємо.
О Боже.
Моя чудова кухонна сім'я.
Ми з Гелен глибоко цінуємо вашу готовність
бути присутніми на весіллі саме так й обслуговувати зі стилем.
Вітаємо й найкращі побажання від усіх нас.
І, Айзеку,
ми навіть не знаємо, з чого почати.
Ви з Лілі така мила пара сьогодні ввечері.
Ви з Майклом теж досить разючі.
Дякую.
То ти щасливий?
Дуже. А ти?
Словами не передати.
І ще щасливіший розділити все це з тобою, бро.
Я теж, бро.
Про що ви двоє говорите? Можна й мені?
Ми говоримо про дорослішання.
Я вже це зробила.
О, дякую!
Гаразд, то ви вже вирішили, коли вирушаєте у весільну подорож?
А, коли всі влаштуються.
-Та ви ніколи не поїдете. -Доведеться зробити вам сюрприз.
Пропозиція посиденьок з «Маргаритами» на Таїті вас викаже.
О, звучить чудово.
Це моє улюблене.
Айріс.
Я така вдячна тобі за обидві мої сукні.
Ми що, чули розмову про подорож, коли підійшли сюди?
Можливо.
Чудово, бо ми з Полою плануємо автомандрівку не кровних родичів.
Медді.
Сплануй догляд за дітьми.
Будьмо!
За здоров'я.
Приймаєте заявки від «зайців»?
-Так. -Звісно.
Тост Еріка був чудовим.
Я виріс не тут, але Сереніті — одне з моїх найулюбленіших місць.
Тепер ще більше.
Навіть попри те, що ми їдемо,
сподіваюся, наші міграційні шляхи десь перетнуться.
Не дочекаюся, коли вийду у великий світ і робитиму важливі речі.
Але що ближче до пакування валіз,
я… починаю хвилюватися, чи готова.
-Це просто адреналін. -Тобто метелики в животі.
Точно.
Може, ми ніколи не буваємо готові, але ми довіряємо вітру.
Ми йдемо й вчимося в дорозі.
То це нормально поїхати?
Ти ж не мене питаєш, так?
Можливо.
Енні, жоден порядний чоловік не казатиме тобі, що робити.
Прокладай власний курс.
Лети туди, де будеш сита.
Гей, народе.
Це знову я.
Час усім неодруженим
зібратися в центрі танцмайданчика для кидання букета.
Береш участь?
Хрещена мені не пробачить, якщо не візьму.
Так.
FACETIME ВІДЕОДЗВІНОК… ТАЙ
Яка чудова вечірка!
Дякую.
-Не покаліч нікого, мамо. -Не хвилюйся.
Ось за цих матусь варто хвилюватися.
Ні! За цю.
Ні!
Обережно.
Тобі краще вчинити правильно, раз я віддала букет.
Тобі подобаються брауні?
Їм не зрівнятися з пекановим пирогом, але вони досить непогані.
Майже те саме, що почути від тебе: «Я тебе кохаю».
Теж тебе кохаю.
Ти… переїдеш до Сереніті?
Це пропозиція?
Я пропоную обговорити наше перебування тут разом
і до чого це може призвести.
Слава Богу.
Бо я вже поговорив із босом.
Вона каже, що оскільки я так багато в роз'їздах,
я можу сам обрати, де жити.
Я обираю Сереніті.
Бо я обираю тебе.
У церкві, коли Джун сказала, що всі пари мають взятися за руки…
Я бачив тебе.
Нам не потрібні нові обітниці.
Нам потрібен новий початок.
Ми занадто довго намагалися все полатати.
І що глибше я занурююся у свій план дій,
то краще розумію, що хотіла бути постійно зайнятою,
щоб не помічати зламаних речей.
Дано Сью, це не…
Ми ігнорували гострі кути ще до того, як розійшлися.
І якщо ми хочемо побудувати справжній шлюб,
який матиме шанс тривати,
то нам потрібно розібрати все до самого фундаменту.
Я зроблю все, що треба.
Я знаю, що мені потрібно врятувати, а що — відкинути.
Я ще не готова до цього.
Я скажу Рут, що мені потрібна квартира тільки для мене.
А ти поговори з нею про те, чого хочеш ти.
І ми скажемо Енні пізніше, не сьогодні ввечері.
Чекай. Ти кидаєш мене?
Я ще не знаю.
Ти говориш про хлопців у ресторані.
Поглянь на своїх дівчат.
Вони чудесні, правда ж?
Так.
І ти маєш дуже пишатися.
У нас це добре виходить.
А що як
ми візьмемо під опіку підлітків як наших дітей серця?
Чудовий план.
Прекрасний план.
У нас уже був медовий місяць,
та це не означає, що медовий період закінчився.
Звісно.
Ти ж уже пообіцяв мені продовження.
Ми можемо поводитися як дурнуваті діти, які щойно закохалися,
користуючись мудрістю, здобутою завдяки спільним випробуванням,
решту нашого життя?
Келе.
Це і є шлюб.
Міс Медді?
Благослови тебе Бог, Бейлі.
Мушу йти.
Гей.
Я попросила Бейлі об'їхати три округи в пошуках найкращої й найдорожчої текіли.
Тож ці «Маргарити» будуть розкішні й незабутні.
Будь-які «Маргарити» незабутні з вами двома.
Окрім із тих вечорів, про які я нічого не пам'ятаю.
Я пам'ятатиму цей вечір вічно.
Не лише тому, що це моє весілля, а й тому, що мої подруги привели мене сюди.
І я теж. Я б не була там, де я є, без вас.
Амінь.
Ми втрьох вийшли у великий світ, і всі троє повернулися додому.
-Нехай ми завжди повертаємося додому. -І нехай ми завжди будемо відверті.
-Відверто. -Відверто.
Переклад субтитрів: Людмила Речич