JEDNA NEDELJA PRE NOĆI VEŠTICA
Savij prste.
Zakrivi.
Piter? -Čuo sam nešto. -Šta?
Piter? Koliko je sati? -Šta si čuo?
Hajde.
Ovaj?
Ništa ne čujem. A ti?
Ovo je stara kuća. Mora da bude lupanja noću. Hajde u krevet.
Imaš sjajnu, veliku, divnu maštu.
I sve te strašne stvari?
One su samo u tvojoj glavi.
PAUČINA
Preveo: Bambula
Dobićeš još na odmoru.
Smirite se.
Učenici. Ovo je gđica Devajn. Ona će biti vaša učiteljica na zameni
dok se gđica Bitler ne vrati. Srećno.
Dobro jutro. Kao što je vaš direktor rekao, ja sam gđica Devajn.
Jedva čekam da vas sve upoznam.
Piter. Ide odmor.
Dobro... Ćao.
Piter. Treba da si na odmoru. -Ne volim odmor.
Ne želiš da se igraš s drugarima?
Dobro. Možeš da ostaneš ovde. Možeš da mi pomogneš oko ukrašavanja.
Obožavam Noć veštica. Znaš li kako ćeš se maskirati?
Imaš mnogo vremena da odlučiš.
Vidi. U redu je. Evo.
Uzmi ovo i podvuci ga ispod, važi? U redu je.
Da.
Eto. Tako. Podigni ga. Odnećemo ovo do prozora.
Šta ću da budem za Noć veštica?
Hoću da se maskiram. Hoću da tražim slatkiše.
Sva ostala deca iz škole mogu da rade to. -A mi nismo njihovi roditelji.
Pit. Znaš onu staru kuću na kraju ulice,
s daskama na prozorima? Saznaće kad tad.
Kerol. -Šta?
Pre nekoliko godina, pre nego što si rođen, devojčica koja je živela tamo,
nestala je za Noć veštica.
Šta se desilo? -Niko ne zna.
Otišla je da traži slatkiše i nestala je.
To je bio veoma traumatičan događaj. Za svakoga u komšiluku.
I, lično, ne volim da se podsećam toga.
Hoću li i ja nestati? -Piter. Naravno da ne, dušo. Ne.
Nikad ne bismo dozvolili da se to desi. Nikada. U redu?
Piter. -Tata! -Ne, Piter. Ne govori mu. -Tata!
Piter. Pit?
Šta se dešava? -Čuo sam nešto opet. -Piter.
Stvarno sam čuo.
Dobro. Odakle?
Dobro.
Znaš šta? Kladim se da su to pacovi.
Ali imam nešto što će eliminisati to. -Pacove?
Miriše na cimet. -Budi pažljiv.
Nije sve slatko kao što izgleda.
Oni jedu to? -To je plan. -Šta onda? -Pa...
Pit, ne možemo da imamo pacove. Grizu. Šire bolesti.
Takođe te drže budnim cele noći.
Valjda. -Vidi.
Ponekad moraš da doneseš teške odluke
da zaštitiš porodicu. Shvataš?
"Baca svoju senku na pod.
I moja duša iz te senke što leži lebdeći na podu,
ustati neće...
nikad više."
POMOZITE MI
Mogu li da vam pomognem? -Vi ste Piterova mama?
Da. Izvinite što sam ovako došla, nepozvana.
Ja sam Piterova učiteljica. Na zameni.
Naravno, pomenuo je da ima učiteljicu na zameni.
Nisam znala da neka ide u kućne posete. -Samo sam htela da svratim
i lično da obiđem.
I ja sam bila učiteljica. To sam bila pre nego što sam postala majka.
Da li je on dobro? -Piter? Da.
Htela sam da vam pokažem nešto.
Šta je ovo? -Deca su crtala za Noć veštica.
Piter je nacrtao ovo? -Da.
Ostala deca su crtala čudovišta i veštice, ali Piter... -Vidim.
Ovo je neprijatno.
Piter ima previše bujnu maštu.
I dalje budi oca i mene usred noći
zbog svojih malih fantazija, što je i ova slika.
Ali cenim vašu zabrinutost.
Šta je ovo? -Crtež. -Crtež čega?
Crtež čega?
Ovo je tvoja soba, Piter. Zašto tražiš pomoć? -Ne tražim.
Zašto tražiš pomoć od stranaca, Piter? -Ne tražim.
Ona je. -Šta si rekao?
To je samo strašan crtež, mama. -Ta tvoja mašta, Piter.
Uvaliće te u nevolju jednog dana.
Probudi se, Piter.
Piter. Ne plaši se.
Samo želim da pričamo.
Molim te budi tiha.
Zamišljam te. Ti nisi stvarna.
Možda, možda nisam. Ali izgleda mi da bi ti koristio prijatelj.
Znam da bi ti koristio. -Ali ako ne želiš prijatelja, otići ću.
Stani, ne idi. Izvini. Molim te ostani.
Siguran si? -Da, možemo da razgovaramo.
Piter, ovo je sjajno. -Kako se zove?
Hektor. -Naravno. Izgleda kao Hektor.
Ova mi je omiljena.
Prestani! Molim te!
Piter. Jesi li tamo?
Jesi li dobro?
Zašto plačeš?
Da li te je neko povredio? -Brajan.
Svakog dana me gurne na pod. -Plašila sam se nečeg takvog.
Ali verujem u tebe, Piter.
Kladim se da si dovoljno jak da se zauzmeš za sebe. Ako samo pokušaš.
Dolijao si.
Izvini, Piter.
To je bilo veoma lepo od Brajana, zar ne, Piter?
Pokaži mu da se više ne plašiš.
Nek se on plaši tebe.
Moraš da uzvratiš.
Piter! Zašto si...
Upomoć!
Ne razumem kako je ovo moglo da se desi!
Piter nikad ranije nije uradio ništa slično!
On nema ni trunke nasilja u sebi!
To je bio nesrećni slučaj. Sigurna sam u to.
Izbačen? Imaš li nešto da kažeš u svoju odbranu, Piter?
Piter? -Nisam hteo da padne niz stepenice.
Zaboga. Nismo porodica
koja nasiljem rešava probleme, Piter. Nikada.
Ne razumem otkud ovakvo ponašanje! -Piter je nacrtao sliku.
Za školu. -Šta? -Žao mi je. Znam da je trebalo ranije da ti kažem.
Ali ja... -Stani, stani. Kakvu sliku? Kakvu sliku, Kerol?
Dete koje traži pomoć. -Šta? -Znala sam da ćeš prebrzo donositi zaključke.
Ovo mi tek sada govoriš? -To jednostavno nije moguće. -Dosta.
Čak i kad ti kažem za... -Dosta.
Piter. Zašto si nacrtao takvu sliku?
Piter! -Zato što sam je stvarno čuo. -Ne, nisi! Ne!
Kažnjen si. -Dobro, Piter. Idi u svoju sobu.
Ne, ne! Kerol, kažnjen je.
On ide u podrum.
Smesta.
Ustani.
Rekao sam, ustani.
Ustani.
Idi.
Mama?
Sedi.
Radimo ovo zato što te volimo. Zato što te volimo.
Alo?
Jesi li tamo?
Molim te pričaj sa mnom.
Kakva glupost.
Prokletstvo! Zašto nećeš da radiš? -Išla si do kuće učenika?
Jesam.
Htela sam da proverim da li je Piter dobro.
Da li dolazi s modricama?
Ne, koliko vidim. -Da li se upišava? Da li priča o seksu
ili drugim stvarima za koje dečak njegovih godina ne treba da zna? -Ne.
Onda, nažalost, ništa ne možemo uraditi.
Ima mnogo sličnih Piteru.
Osetljiva mala deca koju želiš da zaštitiš od okrutnosti života,
ali ne smeš da se lično angažuješ.
Bićeš živa pojedena.
Da li ste upoznali njegove roditelje? Njegova majka, ima nešto...
čudno u vezi s njom. -Dete je nestalo
iz njihovog komšiluka pre nekoliko godina.
Tako nešto bi svakog roditelja učinilo previše zaštitnički nastrojenim.
nestalo dete holdenfild
Užas! Dete iz Holdenfilda je nestalo za Noć veštica!
Zdravo. -Ćao. Imam Piterov poslednji test iz matematike.
Mislila sam da treba da ga imate. Promašio je samo dva.
Hvala što ste svratili. -Zdravo.
Dušo, ovo je gđica Devajn.
Piterova bivša učiteljica. -Drago mi je. -Svratila je da donese
njegov poslednji test iz matematike. -Divno. Možemo ga okačiti na frižider.
Molim vas, uđite. Samo što smo napravili kafu.
Ovuda.
Sedite.
Hvala.
Izvolite.
Krvarite. -Vršim neko preuređivanje. Labav ekser.
Ne brinite zbog toga. -Pošto sam ovde,
samo želim da istaknem koliko mi je žao zbog onoga što se desilo.
To je veoma lepo od vas. Ali iskreno, izvinjenje nije potrebno.
Piter je živahan dečak.
Znate li kuda će Piter da ide u školu?
Naravno da znamo. Ovde. Kod kuće.
Kerol je najbolja učiteljica koju Piter može da ima.
Šta? Mislite da to nije dobra ideja? -Samo mislim da bi,
s obzirom na njegovo ponašanje, mogao imati koristi od okruženja
koje više odgovara njegovim potrebama? -Ne, nećemo da damo svog sina.
Hvala. -Ne, ne. -Ne, nećemo. Potrebna mu je porodica.
Porodicu će i dobiti.
Gde je on? -Kažnjen je. -U svojoj sobi.
Mogu li da ga vidim? -Ne, ne možete. Mislim da to nije prikladno.
Samo bih htela da se oprostimo. -Kakav je vaš interes što se tiče našeg sina?
Više niste njegova učiteljica. Stoga ja ne... Veoma mi je čudno
što nastavljate da se pojavljujete kod naše kuće.
Samo sam htela da se uverim da je dobro.
Izvinite, "da je dobro"? Mislite da je Piter u opasnosti?
Mislite li da sam tip majke koja bi povredila svoje dete? -Dobro.
Dušo. U redu je. -Ja volim Pitera. Volimo Pitera.
Celim svojim bićem. Ništa ne znaš o... -Dosta. -Ne, ne.
Kako se usuđuješ? Kako se usuđuješ da dođeš u naš dom...
Dušo, dušo. Kerol. Prestani.
Da nam govoriš šta je najbolje za našeg sina. Ona nije... -Slušaj me.
Koja majka odustaje od svog deteta? -Dušo, dosta.
Drskost ove žene! Ovog stranca!
Ništa ti ne znaš. -Ne dozvoli da te mišljenje stranca uznemiri.
Dosta. -Ne, pre nego što sam dobila Pitera, doktor je rekao...
Piter je čudo... -Upomoć! -I ja nikad ne bih odustala od njega.
Nikad ga ne bih dala. Nikad. Piter je čudo.
Institut, zašto? -Upomoć!
Oprostite. Mislim da je bolje da odete.
Izvinite. Ovo je bila greška.
Šta je to? - Šta?
Buka. Lupanje. -Veš mašina.
Molim vas.
Zaboravili ste ključeve, gđice Devajn.
Hvala. -Nema na čemu.
Možeš da izađeš sada.
Evo. Bundeva. Za našu bundevu.
Pa, Piter.
Jesi li imao vremena da razmisliš?
O čemu?
O tome kako treba da odrastem.
Da batalim odigravanje. Da batalim laganje. -I nema više košmara.
Nema više.
Veoma smo ponosni na tebe, Piter. -Stvari će biti drugačije od sada.
Nećeš više da se vraćaš u školu.
Ja ću da ti budem učiteljica sada. -Tako je.
Tvoja mama će te podučavati tri R, Pit.
Znaš šta su to?
Ricanje, rasnopis i ritmetika.
Izvinjavam se.
Ti si dobar dečak, Piter. -Volimo te. -I opraštamo ti.
I ja volim vas.
Laku noć, Piter. -Vidimo se ujutru, sine. -Laku noć.
Molim te pričaj sa mnom.
Piter. Bila sam zabrinuta za tebe. -Mama i tata su me zaključali u podrum.
Znala sam. Moraš da budeš oprezan s njima.
Oni nisu onakvi kakvim se čine.
Hoću da te vidim. -Ne. Ovde sam predugo.
Ne bi ti se svidelo kako izgledam.
Vrištaćeš i uhvatiće nas. -Ne, neću. Obećavam.
Dobro. Ima rupa iza tapete.
Vidiš li je?
Ko si ti?
Ja sam tvoja sestra.
Čekala sam, Piter. Morala sam da čekam dok ne porasteš dovoljno veliki.
Dovoljno veliki za šta? -Dovoljno veliki da pomeriš sat koji skriva vrata.
Dovoljno veliki da mi pomogneš da pobegnem. Da napustim mrak.
Da napustim zid.
Molim te prestani. Plašiš me.
I treba da se plašiš. Mama i tata su zli, Piter.
Sad znaš. Tvoje vreme dolazi.
Alo?
Mama?
Alo?
Mama?
-Piter.
Pogledaj šta si uradio svojoj majci, Piter.
Piter. Vrištao si i bacakao si se.
U redu je. To je bio samo košmar.
O čemu se radilo?
Ja...
Ne sećam se.
Ne može da te povredi sada.
Ako te drže u njihovoj sobi, kako onda pričaš sa mnom?
Pobegla sam. Prokrčila sam put do tebe.
Mama i tata? -Mrze me, Piter.
Čim im dojadim, gotova sam.
Ubiće me. A tebe će staviti u zid. -Ne.
Oni to ne bi uradili. Nikoga ne bi ubili. -Ne, Piter.
Već jesu. Moraš da vidiš šta je zakopano u bašti.
Reći ću ti gde.
Piter.
Piter. Šta to radiš?
Mislio sam da pošto ne mogu da idem da tražim slatkiše
možda mogu da izdubim bundevu.
Bila je Noć veštica.
Pre nego što su me zaključali u zidu.
Devojčica koja je tražila slatkiše došla je na vrata.
Zatražila sam pomoć od nje. I ona me je videla.
Ubili su je, Piter.
Ne želim da završim kao ta devojčica.
Izvući ću te odatle. Izvući ću te odatle i onda,
onda ćemo da pobegnemo. Bićemo porodica. Prava.
Ali kako?
Mislim da znam nekoga ko može da pomogne.
Halo? -Gđice Devajn?
Piter?
Treba mi vaša pomoć.
Šta si rekao? -Treba mi vaša pomoć.
Halo? -Zdravo, da li je to Piterova mama?
Jeste. Da li je to gđica Devajn?
Mislim da je Piter pokušao da me pozove.
Jeste, zaista. Piter mi je upravo govorio koliko mu nedostaje učiteljica,
pa sam ja rekla, "Piter, pozovi je. Sam joj reci."
Ali nažalost, izgleda da je njegova stidljivost prevladala.
On je poput stidljive mlade ovde. To je tako slatko.
Pretpostavljam više sreće sledeći put.
Izvinite na smetnji. Srećna Noć veštica.
To je bilo loše, Piter. -Žao mi je.
Uradio si veoma lošu stvar. Pozvao si stranca?
Ona ne zna šta je najbolje za tebe.
Ona te ne voli onako kao tvoj otac i ja.
Tako sam razočarana u tebe.
Šta je to? -Ništa!
Ne.
Ne... Ne, ne. Ne.
Šta ti je rekla?
Nije bitno. Svejedno. Šta god da se desi sada, to će biti tvoja krivica.
Samo čekaj kad ti se otac vrati kući.
Piter.
Čula sam ih.
Znaju.
Ubiće nas.
Piter, moraš da uradiš nešto.
Piter.
Počisti kuću. To je sve. -Ne želim.
Ne možemo da nalazimo privremena rešenja. To je...
Znam da si budan, sine.
Dobro se naspavaj.
Kad dođem kući sutra, pomoći ćeš mi u bašti.
Postoji problem koji moramo da rešimo.
To je crna trulež. Ubija celu baštu.
I ovakva pošast,
brzo se širi. Otarasiti se toga sada ili...
Ili će sve zdrave bundeve biti inficirane.
A to ne smemo da dozvolimo. Zakopaćemo bundeve,
i nadaćemo se da će sledeći rod biti bolji. Više sreće sledeći put.
Razumeš?
Hoću da uzmeš taj ašov i da kopaš.
Rođo, ovo je ta kuća?
Da.
Zločesto.
Izvinjavam se.
Zar porodica ne može da jede na miru?
Prestani da se igraš hranom, Piter. -Smicalica ili poslastica! -Odlazite!
Svetlo na tremu ugašeno? -Da.
Jesi li uradila nešto drugačije sa supom večeras?
Jesam li uradila nešto drugačije sa supom? -Da. -Ne.
Ukusna je. Sjajna je. Zar ne?
Samo ima malo drugačiji ukus.
Miriše na...
Pomiriši je. -Miriše na cimet.
Piter.
Piter. Jesi li ti nešto uradio?
Piter. Sine, pogledaj me.
Reci mi istinu. Šta si uradio?
Šta si uradio? Reci mi.
Reci mi, šta si uradio? -Povredili ste moju sestru.
Šta si rekao? -Bože.
Zovi Hitnu pomoć. -Šta se dešava? -Zovi Hitnu pomoć!
Piter! Stani!
Piter. Nemoj da je puštaš napolje.
Nemoj da je puštaš...
napolje.
Piter, jesi li to ti?
Jesi li to uradio? Jesu li mrtvi? -Ne znam.
Mislim da jesu. -Imaš li ključeve?
Da. -Sat.
Budi pažljiv. Veoma je težak.
Piter. Jesi li dobro?
Dobro sam.
Vidiš li ih?
Misliš li da bi mogao da ih otvoriš?
Dobar dečak, Piter.
Kako je bilo dok si ih gledao kako umiru?
Smicalica ili poslastica! -Baš kao devojčica u bašti.
Piter! Jesi li sam tamo unutra? Samo smo došli da te pozdravimo.
Zajebavaju li se s nama?
Obavimo ovo.
Piter.
Jesi li ovde?
Znamo da si ovde!
Piter, gde si jebote?
Šta koji kurac?
Ne!
Brajane, moja noga! Ščepalo me za nogu. Brajane, pomozi mi!
Brajane, pomozi mi! Ne! Ne!
Ne, ne!
Brajane?
Šta?
Brajane?
Brajane? Brajane!
Šta si rekao?
Idi!
Ne!
Kad si rođen,
bili su tako srećni.
Kad sam se ja rodila,
vrištali su.
Pa mi je tata napravio jamu. Onda mi je napravio kavez.
Dok si ti kukumavčio u ovom toplom krevetu,
ja sam patila među paučinom i pacovima,
učeći kako da se penjem,
kako da grizem,
učeći kako da te nateram da uradiš ono što želim.
Smicalica ili poslastica.
Pusti me, molim te!
Upomoć! -Bićeš bezbedan ovde.
Alo?
Piter?
Piter.
Bože. Šta koji kurac?
Bežite!
Piter?
Gđice Devajn! -Piter. -Gđice Devajn, bežite!
Gđice Devajn, bežite!
Piter! Bože.
Morate da bežite. -Ne, neću da te ostavim ovde.
Morate da odete odavde!
Šta je koji đavo ovaj stvor?
To je moja sestra.
Dolazi!
Odmakni se.
Piter, hajde. Hajde, Piter. Hajde.
Hajde, Piter.
Kuda ćeš? -Ključevi. -Hajde. Idi, idi.
Ne!
SARA
Zašto si ovakva? -Ne može svako dete da bude savršeno kao ti, Piter.
Rođena sam ovakva. A niko ne voli čudovište.
Piter! -Gđice Devajn!
Ne znam šta si, ali ako ga povrediš,
ubiću te.
Ne!
Gđice Devajn!
Piter.
Molim te. Ti si moj brat. -Piter, idemo. -Zar ne vidiš, Piter?
To nam je u krvi. Ubio si mamu i tatu. Isti si kao ja. -Ne!
Nisam kao ti. -Da li stvarno misliš da će me ovo zadržati dole?
Svake noći, kad legneš u krevet,
pitaćeš se da li si zaključao vrata,
ili video senku da se kreće.
Svako škripanje, svako stenjanje,
svako lupanje u zidu, pomislićeš na mene.
Mi smo porodica, Piter.
Uvek ću biti s tobom.
Uvek.
Preveo: Bambula