EN UKE FØR HALLOWEEN
Bøy fingrene.
Bøy.
- Peter? - Jeg hørte noe.
- Hva? - Peter? Hva er klokka?
Hva hørte du?
Kom, da.
Denne?
Jeg hører ingenting. Gjør du?
Dette er et gammelt hus.
Det er ikke uvanlig å høre lyder på nattestid. Kom og legg deg.
Du har en herlig, livlig og vakker fantasi.
Og alle disse skumle tingene...
...er bare innbilning.
SKOLEBUSS
Det blir mer i friminuttet.
Ro dere ned.
Elever. Dette er frøken Devine. Hun vil være vikarlæreren deres
til frøken Bitler kommer tilbake. Lykke til.
God morgen. Som rektoren sa, så heter jeg frøken Devine.
Jeg ser frem til å bli kjent med hver og en av dere.
Peter... Snart er det friminutt.
Ok...
Å! Hei.
- Peter. Du skal ha friminutt nå. - Jeg liker ikke friminutt.
Vil du ikke leke med vennene dine?
Ok. Du kan bli her. Du kan hjelpe meg med pynten.
Jeg elsker halloween.
Vet du hva du skal kle deg ut som?
Du har god tid til å bestemme deg.
Se, det går bra. Dette går bra. Her.
Ja, og så tar du arket og får det inn under. Det går bra.
Ja.
Sånn, ja. Akkurat sånn.
Løft glasset, så går vi til vinduet.
HOLDENFIELD GRUNNSKOLE
Hva skal jeg kle meg ut som på halloween?
Jeg vil kle meg ut og gå på godteri- jakt. Alle de andre barna får gjøre det.
Men vi er ikke deres foreldre.
Pete, du vet det gamle huset i enden av gata? Med tildekkede vinduer?
Han får vite det før eller senere.
- Carol. - Hva?
Vel... For et par år siden, før du ble født,
så forsvant den lille jenta som bodde der på halloween.
- Hva skjedde? - Ingen vet.
Hun gikk på godterijakt og forsvant.
Det var veldig traumatisk for alle i nabolaget, og personlig...
...så liker jeg ikke å tenke på det.
- Kommer jeg til å forsvinne? - Selvsagt ikke, vennen. Nei.
Det ville vil aldri tillatt. Aldri. Ok?
- Peter... - Pappa!
- Nei, Peter. Ikke si noe til ham. - Pappa!
Peter?
Pete?
Hva skjer?
- Jeg hørte noe igjen. - Peter.
Jeg gjorde virkelig det.
Ok. Hvor kom det fra?
Ok.
Vet du hva? Det er sikkert rotter.
- Jeg har noe som kan fikse problemet. - Rotter?
ROTTEGIFT
- Det lukter som kanel. - Vær forsiktig.
Ikke alt er like søtt som det lukter.
- Spiser de det? - Det er tanken.
- Hva skjer så? - Vel...
Vi kan ikke ha rotter, Pete.
De biter og sprer sykdommer. Dessuten holder de deg våken.
- Jeg antar det. - Hør her.
Iblant er man nødt til å ta noen tøffe valg
for å beskytte sin familie.
Forstår du?
Ja.
...kaster en skygge på marken.
Og min sjel ut fra denne skyggen, som ligger svevende på marken...
...reiser seg...
HJELP MEG
...aldri mer.
- Kan jeg hjelpe deg? - Er du moren til Peter?
- Ja. - Beklager at jeg kommer uanmeldt.
Jeg er læreren hans. Vikar.
Han nevnte at han hadde en vikar. Visste ikke at dere foretok hjemmebesøk.
Ja, jeg ville bare stikke innom og se hvordan det går med ham. Personlig.
Jeg har også vært lærer. Det var før jeg ble mamma.
- Går det bra med ham? - Peter? Ja.
Det var noe jeg ville vise deg.
- Hva er dette? - Barna tegnet til halloween.
- Har Peter tegnet dette? - Ja.
De andre barna tegnet monstre og hekser, men Peter...
Jeg forstår.
Dette er pinlig. Du skjønner det... Peter har en livlig fantasi.
Han vekker oss midt på natten med sitt oppspinn.
Det er forklaringen på denne tegningen. Men takk for omtanken.
HJELP MEG
- Hva er dette? - En tegning.
Av hva da?
Dette er rommet ditt, Peter. Hvorfor ber du om hjelp?
- Jeg gjør ikke det. - Hvorfor ber du fremmede om hjelp, Peter?
Jeg gjør ikke det.
- Det er hun som gjør det. - Hva sa du?
Det er bare en skummel tegning, mamma.
Den fantasien din, Peter... Den kommer til å skape problemer for deg.
Våkne, Peter.
Peter... Ikke vær redd.
Jeg vil bare prate.
Vær stille, vær så snill.
Du er bare en innbilning. Du er ikke ekte.
Kanskje, kanskje ikke.
Men jeg syns det virker som at du trenger en venn.
Det gjør i hvert fall jeg.
Men om du ikke vil ha en, skal jeg dra.
Vent, ikke gå. Unnskyld. Vær så snill og bli.
- Er du sikker? - Ja, vi kan prate.
Den er kjempefin, Peter. Hva heter han?
Hector.
Så klart. Han ser ut som en Hector.
Denne er min favoritt.
Slutt! Vær så snill...
Peter? Er du der?
Går det bra?
Hvorfor gråter du?
Har noen gjort deg noe?
Brian. Han dytter meg hver eneste dag.
Jeg var redd det var noe sånt.
Men jeg tror på deg, Peter.
Jeg er sikker på at du er sterk nok til å forsvare deg, om du bare prøver.
Avslørt.
Jeg er lei for det, Peter.
Det var veldig snilt av Brian. Ikke sant, Peter?
Vis ham at du ikke lenger er redd.
La ham bli redd for deg.
Du må ta igjen.
Peter! Hvorfor er du...?
Hjelp!
Jeg forstår ikke hvordan dette kunne skje. Peter har aldri gjort noe slik før.
Han er ikke voldelig. Det må ha vært en ulykke.
Utvist?
Har du noe å si til ditt forsvar, Peter?
- Peter? - Han skulle ikke falle ned trappa.
Herregud. Vi er ikke en familie som løser problemer med vold. Aldri!
Jeg forstår ikke hvor denne oppførselen kommer fra.
Peter tegnet et bilde på skolen.
- Hva? - Unnskyld. Jeg burde sagt noe tidligere.
Vent litt. Hva var tegningen av? Hva var tegningen av, Carol?
Et barn.
Et barn som ba om hjelp.
- Hva? - Ikke trekk forhastede slutninger.
- Forteller du meg dette nå? - Det er ikke mulig. Selv om jeg...
Slutt. Peter... Hvorfor tegnet du et sånt bilde?
- Peter! - Jeg hørte henne!
Nei, det gjorde du ikke! Nei!
Du har husarrest.
- Ok, Peter. Gå på rommet ditt. - Nei, nei, nei! Han har husarrest!
Han skal ned i kjelleren.
Nå.
Reis deg.
- Reis deg, sa jeg. - Nei.
Reis deg!
Gå.
Sett deg.
Vi gjør dette fordi vi elsker deg. Fordi vi elsker deg.
Hallo?
Er du der?
Vær så snill og snakk til meg.
For en elendig sak.
- Pokker også. Hvorfor funker den ikke? - Dro du hjem til en elev?
Ja. Jeg ville forsikre meg om at Peter hadde det bra.
Har han blåmerker?
- Nei, ikke som jeg kan se. - Tisser han på seg?
Snakker han om sex eller annet han ikke bør vite om?
- Nei. - Da kan vi dessverre ikke gjøre noe.
Det finnes mange som Peter.
Ømtålige, små barn man vil beskytte mot livets grusomheter, men man kan ikke
bli personlig involvert.
De kommer til å sluke deg.
Har du møtt foreldre hans? Moren hans. Det er noe...
...som ikke helt stemmer.
Det var et barn som forsvant fra nabolaget deres for noen år siden.
Det ville gjort enhver forelder overbeskyttende.
savnet barn
savnet barn holdenfield
Uhyggelig! Et barn i Holdenfield forsvinner på halloween.
- Hallo. - Hei.
Jeg har Peters siste matteprøve. Han har bare gått glipp av to.
- Takk for at du stakk innom. - Hei.
Elskling, dette er frøken Devine.
- Peters tidligere lærer. - Hyggelig å møte deg.
Hun kom med hans siste matteprøve.
Så flott. Vi kan henge den på kjøleskapet.
Vær så god og stig på. Vi har akkurat kokt kaffe.
Denne veien.
Sett deg.
Takk.
Vær så god.
- Du blør. - Jeg holder på å renovere litt.
Det var en løs spiker. Ikke tenk på det.
Nå som jeg er her, vil jeg bare beklage
for det som skjedde.
Det var snilt av deg.
Men helt ærlig, du trenger ikke å beklage.
Peter er en livlig gutt.
- Vet dere hvor han skal begynne på skole? - Så klart.
- Her hjemme. - Ja vel.
Carol er den beste læreren Peter kan ha.
Syns du ikke det er en god idé?
Jeg tror bare at...
...med tanke på hans oppførsel, så har han kanskje behov for et mer passende miljø.
- Nei, vi gir ikke bort sønnen vår. - Nei.
Nei, det skal vi ikke. Han trenger familien sin.
Og det skal han få.
Hvor er han?
- Han har husarrest. - På rommet sitt.
- Får jeg snakke med ham? - Nei, det får du ikke.
- Jeg tror ikke det passer seg. - Jeg vil bare si ha det.
Hvorfor er du så interessert i sønnen vår?
Du er ikke læreren hans mer, så det er merkelig at du fortsetter å komme hit.
Jeg ville bare sjekke at han har det bra.
"At han har det bra"? Tror du at Peter er i fare?
- Tror du at jeg kunne skadet mitt barn? - Det går bra. Elskling...
Jeg elsker Peter. Vi elsker Peter.
Med hele vår kropp. Du vet ingenting om...
- Hei, det holder nå. - Nei. Hvordan kan du komme hit...
- Elskling. Slutt, Carol. - ...og si hva som er best for vår sønn?
Hun gjør ikke det. Hør på meg.
Hvilken mor gir opp sin sønn? For en frekkhet!
Denne fremmede personen.
- Du vet ingenting. - Ikke la en fremmed gjøre deg sint.
- Nei. Før jeg fikk Peter sa legen... - Hjelp!
...mirakel. Jeg vil aldri svikte ham eller gi ham fra meg. Peter er et mirakel.
- En anstalt? For hva? - Hjelp!
Det er nok best at du går.
Unnskyld. Dette var et feilgrep.
Hva er det?
- Hva da? - Lyden. Bankingen.
Det er vaskemaskinen.
Vær så snill.
Du glemte nøklene dine.
- Takk. - Bare hyggelig.
Nå kan du komme ut.
Her.
Gresskar til vårt gresskar.
Nå, Peter?
Har du fått tenkt deg litt om?
På hva da?
På at jeg må bli voksen.
- Slutte å utagere og slutte å lyve. - Og ingen flere mareritt.
Ingen flere.
Vi er veldig stolte av deg, Peter.
Fra nå av skal ting bli annerledes.
Du skal ikke dra på skolen mer. Jeg skal være læreren din.
Det stemmer. Moren din skal lære deg de tre grunnferdighetene, Pete.
Vet du hva det er?
Lesing, skriving og regning.
Å...
Ok, beklager.
- Du er en kjekk gutt, Peter. - Og vi elsker deg.
Og vi tilgir deg.
Jeg elsker dere også.
- God natt, Peter. - Vi ses i morgen, sønn.
God natt.
Vær så snill og snakk til meg.
Peter. Jeg var urolig.
- Mamma og pappa stengte meg i kjelleren. - Jeg visste det.
Du må passe deg for dem. De er ikke det de fremstiller seg som.
- Jeg vil se deg. - Nei.
Jeg har vært her for lenge. Du ville ikke likt hvordan jeg ser ut.
- Du vil skrike, slik at vi blir avslørt. - Nei, jeg lover.
Ok. Det er et hull bak tapetet.
Ser du det?
Hvem er du?
Jeg er din søster.
Jeg har ventet, Peter. Jeg måtte vente til du ble stor nok.
Stor nok til hva da?
Stor nok til å flytte klokken som skjuler døren.
Stor nok til å hjelpe meg ut, så jeg kan forlate mørket.
Så jeg kan forlate veggen.
Slutt, du skremmer meg.
Du må være redd.
Mamma og pappa er onde, Peter.
Nå vet du det.
Snart er det din tur.
Hallo?
Mamma?
Hallo?
Mamma?
Peter.
Se hva du har gjort mot moren din, Peter.
Peter. Du skrek og vridde deg.
Det går bra, det var bare et mareritt.
Hva handlet det om?
Jeg husker ikke.
Vel... Det kan ikke skade deg nå.
Hvordan kan du snakke med meg om du er innelåst på rommet?
Jeg rømte.
Jeg rev og klorte en vei til deg.
Mamma og pappa hater meg, Peter.
Når de har fått nok av meg, er jeg ferdig.
De kommer til å drepe meg.
- Og da havner du i veggen. - Nei.
De ville aldri gjort det. De ville aldri drept noen.
Nei, Peter. Det har de allerede gjort.
Du må se hva som ligger begravet i hagen.
Jeg skal fortelle deg hvor det er.
Peter!
Peter. Hva gjør du?
Jeg tenkte... Jeg vet at jeg ikke får gå på godterijakt.
Men kanskje vi kan skjære gresskar.
Det var halloween.
Før de stenge meg inn i veggen.
En jente på godterijakt kom på døren.
Jeg ba henne om hjelp, og hun så meg.
De drepte henne, Peter.
Jeg vil ikke ende opp som henne.
Jeg skal få deg ut derfra.
Jeg skal få deg ut derfra, og så skal vi rømme.
Jeg skal være familien din.
Den ekte familien din.
Men hvordan?
Navn: Peter S. Hall Klasse: 5 Frøken Devine
Jeg tror jeg vet om noen som kan hjelpe oss.
- Hallo? - Frøken Devine?
Peter?
Jeg trenger din hjelp.
- Hva sa du? - Jeg trenger din hjelp.
- Hallo? - Hei, er det moren til Peter?
- Ja. Er dette frøken Devine? - Jeg tror Peter prøvde å ringe meg.
Det stemmer. Han snakket nettopp om hvor mye han savner læreren sin,
så jeg sa: "Ring henne og si det, Peter."
Men det virker dessverre som at blygheten har tatt overhånd.
Han er som en rødmende brud. Det er så søtt.
Vel, bedre lykke neste gang.
Beklager at vi forstyrret deg. Gledelig halloween.
- Det var dumt, Peter. - Unnskyld.
Du gjorde noe veldig dumt.
Du ringte en fremmed. Hun vet ikke hva som er best for deg.
Hun elsker deg ikke slik pappa og jeg gjør.
Jeg er så skuffet over deg.
- Hva er det? - Det er ingenting.
Nei.
Nei, nei...
Nei, nei.
Nei.
Hva sa hun til deg?
Det spiller ingen rolle. Samme det.
Hva enn som skjer nå, vil være din feil.
Bare vent til faren din kommer hjem.
Peter...
Jeg hørte dem.
De vet.
De kommer til å drepe oss.
Du må gjøre noe, Peter.
Peter...
Et rent hus er svaret. Vi kan ikke fortsette med tilfeldige løsninger.
Jeg vet at du er våken.
Få deg en god natts søvn.
Når jeg kommer hjem i morgen, skal du hjelpe meg i hagen.
Det er et problem vi må ta oss av.
Det er bløtråte. Det tar livet av hele hagen.
Og slike pester...
...sprer seg raskt.
Vi må få det bort nå.
Ellers blir de sunne gresskarene smittet.
Og det kan vi ikke tillate.
Vi begraver gresskarene, og så får vi håpe at neste avling blir bedre.
Bedre lykke neste gang.
Forstår du?
Plukk opp spaden og begynn å grave.
Er dette huset, fetter?
Ja.
Kult.
Beklager.
Kan ikke en familie få spise i fred?
- Slutt å leke med maten, Peter. - Knask eller knep?
Forsvinn!
- Er lyset på verandaen slukket? - Ja.
Har du gjort noe annerledes med suppen i kveld?
- Om jeg har gjort noe annerledes? - Ja.
- Nei. - Den er utsøkt. Ikke sant?
Den smaker bare litt annerledes.
Det lukter som...
- Lukt på den. - Det lukter kanel.
Peter?
Peter? Har du gjort noe?
Peter? Se på meg, sønn.
Si sannheten.
Hva har du gjort?
Hva har du gjort? Si det.
- Si det. Hva har du gjort? - Dere skadet søsteren min.
- Hva sa du? - Herregud.
- Ring nødnummeret. - Hva skjer?
Ring nødnummeret!
Peter!
Bli!
Peter.
Ikke slipp henne ut.
Ikke slipp henne...
...ut.
Er det deg, Peter?
Gjorde du det? Er de døde?
Jeg vet ikke.
- Jeg tror det. - Har du nøklene?
Ja.
Klokken.
Vær forsiktig.
Den er veldig tung.
Peter? Gikk det bra?
Ja.
Ser du den?
Tror du at du kan åpne den?
Flink gutt, Peter.
Hvordan var det å se dem dø?
- Knask eller knep? - Akkurat som jenta i hagen.
Peter! Er du alene? Vi kom bare for å si hei.
Tuller de med oss?
La oss få dette overstått.
Hei, Peter!
Er du her?
Vi vet at du er hjemme!
Peter? Hvor faen er du?
Hva faen?
Nei!
Brian, det har beinet mitt! Hjelp meg, Brian!
Hjelp meg, Brian! Nei! Herregud!
Brian?
Hva?
Brian?
Brian!
Hva sa du?
Gå!
Da du ble født...
...var de så lykkelige.
Da jeg ble født, skrek de.
Så pappa gravde en grop til meg.
Så lagde han et bur.
Mens du lå og sutret i denne varme sengen...
...led jeg mellom spindelvev og rotter.
Jeg lærte å klatre.
Og bite.
Jeg lærte hvordan jeg skulle få deg til å gjøre som jeg vil.
Knask eller knep?
Slipp meg, vær så snill!
Hjelp!
Her inne er du trygg.
Hallo?
Peter?
Herregud. Hva faen?
Løp!
Peter?
- Frøken Devine! - Peter.
Løp, frøken Devine!
Frøken Devine, nei!
Løp, frøken Devine!
Peter! Herregud.
- Du må stikke. - Jeg drar ikke uten deg.
Du må komme deg ut herfra!
Hva faen er det for noe?
Det er søsteren min.
- Hun kommer! - Trekk tilbake.
Kom, Peter. Kom igjen.
Kom igjen, Peter.
- Hvor skal du? - Nøklene.
Kom. Gå.
- Hjelp! Hjelp! - Nei!
Hvorfor er du sånn her?
Ikke alle barn kan være like perfekte som deg, Peter.
Jeg ble født sånn, og ingen elsker et monster.
- Peter? - Frøken Devine!
Jeg vet ikke hva du er, men om du gjør ham noe...
...da dreper jeg deg!
Nei!
Frøken Devine!
Peter?
Vær så snill...
- Du er broren min. - La oss gå.
Har du ikke skjønt det, Peter? Vi har det i blodet.
Du drepte mamma og pappa. Du er akkurat som meg.
Nei!
Jeg er ikke som deg.
Tror du virkelig at dette vil holde meg her nede?
Hver eneste kveld, når du ligger i senga...
...vil du til å lure på om du låste døren.
Eller så en skygge bevege på seg.
Hvert eneste brak og hvert eneste knak.
Hvert eneste dunk i veggen vil få deg til å tenke på meg.
Vi er familie, Peter.
Jeg kommer alltid til å være med deg.
Alltid.
Tekst: Sunniva S. Olsen www.junefirst.tv