My jsme se z té tvojí hry vymanili.
Omyl. Každý krok učiněný mým směrem,
já tu cestu vytyčil.
V PŘEDCHOZÍCH DÍLECH JSTE VIDĚLI
Naši lidé na tom toku času žili.
Musí dostat šanci své životy žít dál.
Vodní lyže, skútry.
- Něco z toho vlastníte, Mobiusi? - Možná ještě ne,
ale slyším takový hlásek.
- To! To se nám teď děje. - Časový skluz.
Větvení přetěžuje usměrňovač.
Usměrňovač?
Usměrňovač času je srdcem TVA.
Na mohutné větvení není dimenzován.
Ty prstence potřebujeme zvětšit.
Jeden z nás bude muset vzít multiplikátor výkonu. Přejít po lávce.
A odpálit multiplikátor do usměrňovače.
Tak to bude Loki muset vzít poklusem.
Počkat. Měl bych tam jít já.
Temporální radiace byla moc silná.
Kde se stala chyba?
Poplach číslo 1229.
Provoz v nouzovém režimu.
Děkujeme za vaše služby.
Ne.
Ještě tohle scházelo!
Poplach číslo 1229.
Děkujeme za vaše služby.
Haló?
Poplach číslo 1229.
Provoz v nouzovém režimu.
Děkujeme za vaše služby.
Haló?
PROVOZ V NOUZOVÉM REŽIMU
DĚKUJEME ZA VAŠE SLUŽBY!
- Jsme všichni? - Jo.
Jdeme.
Lezem.
SAN FRANCISCO, KALIFORNIE
Honem, chlapi. Pohyb.
1962 – ČASOVÁ VĚTEV
Za mnou! Honem!
Jestli nás chytí, tak nás vykostěj.
Casey? Sláva.
Casey.
Díky bohu. Jste tu.
Jsou tu ostatní?
Co jste zač?
Už zase.
Co jsem zač? To jsem já.
Řekněte, že víte, kdo jsem.
Ten s lodí? Jste na blbym místě.
- Tady bejt vůbec nemáte. - To je ten s lodí?
- Máte loď? - Loď?
O žádné lodi nic nevím.
- Jak jste se sem dostal? - A kam?
- Na Alcatraz. - Cože?
Nevím, kde jsem se tu vzal.
To je ten problém. Netuším, co se děje, Casey.
Franku, proč ti ten chlap říká Casey?
- Pro nás jsi celou dobu Frank. - Frank.
- Říkals, že se jmenuješ Frank. - Taky jo.
- Jmenuje se Casey. - Toho chlapa neznám.
Honem.
Z týhle skály se budete muset dostat sám.
Je mi líto.
Rychle.
Dali jsme ti tu ruku do sádry.
2012 – ČASOVÁ VĚTEV
Hezky se ti zahojí, ale nesmíš ji šest týdnů sundat.
Ještě bolí?
To je dobře. Ale vzpomínáš, jak bolela, když tě přivezli?
I to je dobře.
Ale protože bys to za těch šest týdnů zapomenout mohla,
tak já ti na tu sádru napíšu malou upomínku.
Nelez na stromy.
NELEZ NA STROMY
Ale to tě neodradí, že ne?
Zkusila jsem to.
Buď hodná.
Vítr ve vlasech, vodní tříšť vám chladí tvář.
A volný obzor před vámi.
Done? Na lince tři máš synka.
Že mu pak brnknu zpět.
2022 – ČASOVÁ VĚTEV
Poslouchám. Co vy na to?
Já bych chtěl spíš motorku.
To nevíte, že vodní skútry jsou něco jako motorky pro vyzrálé?
Nechcete se stát Poseidonem?
Jen si na něj naskočte.
Nechci. Díky.
V pohodě.
Kdybyste si to rozmyslel nebo chtěl donut, volejte.
Dneska se ti povedly, Dale.
Za peníze se klidně budu
- prohánět i bahnem na motorce. - Díky bohu.
Zdravíčko!
- Jak to že nechtěl nasednout, Dale? - Zvláštní. Fakt nechápu.
- Jsi tady? - No jo.
Každý den v týdnu, kromě neděle. Od 9:00 do 17:00.
TVA už není.
Myslíte teréňáky, ATV. Máte štěstí.
Minulý týden dva přišly. Jsou nahoře.
Ty si mě nepamatuješ?
Nedávno jste tu byl, ne?
Na lince tři máš synka.
Pardon, bez ženy nestíhám.
- Říkal jsem, že brnknu zpět. - To je ten druhej.
Tak že zavolám zpět i jemu.
1994 – ČASOVÁ VĚTEV
PASADENA, KALIFORNIE
Záhada Zartana?
Ani nevím, že to máme.
Je to vážně dobré. Spisovatel je génius.
Četl jsem od něj všechno.
Tak to musím zkusit.
Ale honem. Už jich tu moc nemáte.
Nejde načít kód.
Tak hotově. A nepotřebuju ani účtenku.
Ale já ji musím odúčtovat.
Vy kupujete vlastní knihu?
Vy...
Řekla jsem, že ty svoje vědecké fikce sem nosit nemůžete.
Sci-fi je respektovaný a inspirativní žánr.
Ale nikdo to nekupuje.
Tomu, co vám teď řeknu,
bude těžké uvěřit.
Ovšem že vám věřím. Je to splněný sen.
Jedna z mých postav ožila a potřebuje pomoc.
Úplně jak vystřižené ze Synů Yorenových.
To je co?
Můj nejpopulárnější román.
Určitě tu někde najdu jeden exemplář.
SYNOVÉ YORENOVI
Moment.
Jste spisovatel?
- Ano. Vědeckých fikcí. - Jsem ztracen.
Bohužel si teď musím dodělat
doktorát, abych si udržel práci. Učím teoretickou fyziku na Caltechu.
Vy jste i vědec? To je skvělé.
Ale chci skončit a už jenom psát.
Nemáte tušení, jak náročné to je. Vida.
Tady jedna je. Máte štěstí.
Já se omlouvám. Ale neodbočujme.
Ovšem. O co přesně se snažíte?
Potřebuji se vrátit před moment, kdy zkolaboval usměrňovač.
To nejde. Je to nemožné.
Ale tím se nenechte zastavit.
Nechápu, co jste teď řekl.
Cestoval jste časem na místě,
- kde čas není, ne? - Tak.
- To je nemožné. - Já vím.
A chcete cestovat na místo, které už neexistuje.
To je taktéž nemožné, a proto to patrně zvládnete.
Výtečně.
To dává smysl.
- Nezní to jako věda. - Ne. Ale zní to jako fikce.
Musíte zkrotit ten časový skluz.
Já to neovládám.
Děje se to náhodně.
Ale náhodné to není,
protože končíte poblíž lidí, které hledáte.
A zjevně se to vyvíjí.
Vy nekloužete jen časem,
ale i prostorem.
Jako byste byl lepší verzí těch vašich TemPadů.
A to má být jako dobře?
Věda se ptá na otázky co a jak.
Ale fikce se ptá proč.
Proč to potřebujete?
Proč to potřebuji?
Řeknu vám proč.
Protože když nedokážu zabránit zkáze TVA,
nebude nic,
co zastaví zkázu, jež se blíží.
Jestliže víte, proč to chcete,
měl byste být schopen to řídit. Do toho.
- Teď? - Jo, zkuste to.
Dobrá.
- Jdu na to. - Skvěle.
Soustřeďte se na to proč.
- Musíte zachránit TVA. - Jo.
Musíš zachránit TVA.
Pořád nic?
Snažím se.
Možná se musíte snažit víc.
Snažím se, co to jde.
Asi děláte něco špatně,
protože klíčem ke všemu je zřejmě ten časový skluz.
- Co to zkusit přes vědu? - Dobrá.
Tato rovnice stanoví...
- Co to bylo? - Věda.
Nyní víme, že elektrické šoky časový skluz nevyvolávají.
Bože můj.
Žádná viditelná reakce...
Na časový skluz zapomeňme.
Jak nás věda
může dostat na místo, jež neexistuje?
- Možná, že existuje. - Neexistuje.
Na vlastní oči jsem ho viděl zmizet.
Ale také jste říkal, že jste v TVA cestoval časem.
V Časosběrně.
V takovém případě možná místo, jež hledáte, stále existuje.
Jen nevíte, kde ho hledat.
Něco zkusíme.
- Držte to. - A?
Dáme partu zas dohromady.
To nezní příliš vědecky.
Řekl jste, že každý z vašich přátel
- má svou temporální auru. - Ano.
To znamená, že skupina lidí
tvoří kolektivní auru unikátní pro daný prostor a čas.
Pokud je všechny dostaneme na jedno místo,
aura půjde odečíst.
Jako souřadnice.
A my ty souřadnice použijem k návratu do minulosti.
- Ne. - Ne?
Nemáme takový ten TemPad, o kterém jste mluvil.
Nemůžete ho vyrobit? Vyrobte ho.
Možná, ale já nevím, jak funguje.
Musel bych začít od nuly. Mohlo by to trvat věky.
PŘÍRUČKA TVA
A co kdybyste to věděl?
- Co je to? - Sám jste to napsal.
- Vážně? - Ano.
Bylo to na každém stole v TVA.
Takže jeden trhák nakonec mám.
Tak nějak. Do práce.
To je problém.
Kluci, zavádím nové pravidlo.
Každá hračka mimo váš pokoj
bude považována za odpadek.
Smetí. Ano?
Protože mě už unavuje se denně
vracet z práce na tohle smetiště. On hořel?
Jo, hořel.
Jak to že hořel?
Kevine, kdes vzal ty zápalky?
- Ukradl jsem je. - Ne...
Dej mi je. No tak. Odevzdej je.
Neutíkej! Kevine!
Seane, běž pro něj! Dělej!
Když zabráníš, aby podpálil dům, koupím ti štěně.
- Pohni. - A hada.
To si povíme později. Běž!
Malé vítězství.
Dobrý den.
- Dobrý. - Zdravím.
Jo. Vy jste byl dnes u nás.
- Tak tak. - Jo, vy tu bydlíte,
nebo mě stalkujete?
To ne. Já jsem na cestě do...
A náhodou jsem vás zahlédl.
Řekl jsem si, že se zastavím
a omluvím se, že jsem nepobyl.
Byl jsem v časovém presu.
Jo. Ptal jste se na teréňák.
- Na TVA. - Jo.
Máte pořád zájem?
Náhodou tu mám něco...
Něco vám ukážu. Jo. Pojďte.
Normálně bych se se svými žihadly rozloučit nechtěl.
Ale žena je navěky pryč, tak co se dvěma?
A kluci budou potřebovat rovnátka a doučování z matiky
a bůhvíco ještě.
Úchvatné spojení formy a funkce.
To jste vystihl.
Krvácí mi srdce,
ale co mám dělat?
Nedáte si pivo?
Ne. Nedám. Díky.
Obávám se, že kvůli skútru tady nejsem.
- A proč tedy? - Poslyšte.
Řeknu vám něco těžko uvěřitelného, Mobiusi.
- Mobiusi? - Tak se jmenujete.
Aha.
- Asi si mě s někým pletete. - Ne, to ani náhodou.
Mobius je vaše pravé jméno a patříte na místo zvané TVA.
Opravdu?
Fajn, počkejte tu a já si zajdu...
- Jenom klid. Nebojte. - Nestojím o potíže.
- Nebudou. Jsem přítel. - Vím, že jo. Jako já.
To jste vyrobil TemPad tak rychle?
Nevím, zda je 18 měsíců rychle. Tedy 19.
Musel jsem si dát pauzu, když jsem dostal výpověď a žena mě opustila.
- Tak co teď? - Co to je?
Slibuji, že se to vysvětlí.
Jak jste to?
Realita je jiná, než si myslíte.
A ten, kterého znám, takhle nežije.
Nevím, koho znáte. Nechápu to.
- Znám vás z místa zvaného... - Neznáte.
...Temporálně Variační Agentura.
Zachránil jste mě, když jsem tam dorazil.
Viděl jste ve mně něco, o čem já sám nevěděl.
Jste vážně můj přítel?
Jsem.
A on?
- On taky? - Jednou bude.
- Proč si na to nevzpomínám? - Na vysvětlování nemáme čas.
Potřebuji, abyste mi pomohl zachránit TVA.
Kdysi jste mi řekl, že jiný život než tam neznáte.
Prodávám vodní skútry.
Věřte mi.
- A co moji kluci? - Budou v pořádku.
Nemůžu je opustit.
- Jak jako že budou v pořádku? - Chápu vás.
Můžete se kdykoli vrátit.
- Jo! Vy jste byl dnes u nás. - Tak tak.
Jo, vy tu bydlíte, nebo měl stalkujete?
Mohu vás vrátit, kamkoli si budete přát.
Jako byste nikdy neodešel.
Nevšimnou si, že jste pryč.
Jenomže já ano.
Naše existence je v nebezpečí.
- A co já s tím? - I vaši kluci jsou v nebezpečí.
A já je bez vaší pomoci neuchráním.
Pořád máte zájem? Pojďte.
Jakže jste mi to řekl?
Mobiusi.
To je vážně drsný jméno.
Vím, že to bude znít divně...
Jak se vede? Já jsem Don.
I když Mobius se sem hodí lépe.
Vy všichni tady zachraňujete...
Je tu bezpečno?
- Protože ta červí díra mě děsí. - Jo.
Je to tu zcela opuštěné. Široko daleko nikdo.
Už jsme všichni?
Ne.
Jedna chybí.
Vím, že to bude znít divně.
- A že nevíte, kdo jsem. - Loki.
- Já vím, kdo jsi. - Cože?
- Vážně? - Proč by ne?
Ostatní to nevěděli. Resetovaly se jim životy.
Vím. Byla jsem tam.
Promiň.
Představoval jsem si, že to bude probíhat jinak.
Jo? A jak sis to představoval?
Nastup si.
- Koupím ti drink. - Dobře.
Zaniac chce krev.
Mobius si na svůj život v TVA nepamatuje.
Stejně jako B-15 a OB. Casey byl trestanec.
Nepamatují si, kdo jsou.
Na jejich životech záleží. I na nich samých.
Jo. Ale oni ty svoje životy konečně žijí.
To je dobře.
- Ericu, můžem dostat drink? - Ale kolik z nich
by zůstalo, kdyby si mohli vybrat?
Mobius vždy říkal, že život v TVA je jediný, co zná,
a že se mu líbí.
A že má smysl.
Jenže si ho nevybral, Loki.
Byl to Ten, jenž zůstal.
Ale teď by tu volbu mít měl.
I ostatní.
Vrátit se do TVA, kdyby chtěli.
Jen bys je vytrhl z jejich životů
a ukázal jim něco, co by jim ulpělo v hlavách.
Co je to za volbu?
Ale oni žádnou přece neměli.
A bez tebe jim tu volbu dát nemůžu.
Je ti to jedno?
Zdá se, že je.
Zdá se, že to dopadlo, jak jsi chtěla,
a teď si klidně odejdeš.
- Jak sobecké. - Jo, jsem sobecká.
Chci mít život.
Chci žít.
Je snad špatný něco chtít, Loki?
Co chceš ty?
- Chci zastavit Toho, jenž zůstal. - Ne. Omyl. Znovu.
- Co doopravdy chceš? Ven s tím. - Chci zachránit tohle.
Chci zachránit všechno. Úplně.
To je to tak těžké? No tak, vyklop to.
- Chci zachránit TVA. - Proč?
- Protože bez ní to nejde. - A dál?
- Co chceš? - Chci zpět své přátele.
Dva bourbony, prosím.
Skvělá volba, Sylvie.
Chci je mít zpět.
Už nechci být sám.
Vidíš? Oba jsme sobci.
Dík.
Vím, že je to těžký.
Ale tvoji přátelé patří tam, kde jsou.
Ale kam bez nich
patřím já?
Teď si píše každý svůj příběh sám.
Tak piš ten svůj.
Jak dlouho tu ještě musíme být?
Některý z nás maj rozjetý různý kšefty.
Klid. Můžem vás vrátit tam, kde jsme vás našli.
Jo?
Takže to heblo vás dostane, kam se vám zachce?
V rámci prostoru a času ano.
- Třeba do parku? - Jo.
- Do Grand Canyonu? - Jo.
Do trezoru?
Jezdíte někdy na vodu?
- Občas. - A vlastníte vodní skútr?
Ne. Žiju ve městě. Tam by mi k ničemu nebyl.
Jestli bydlíte u řeky, tak byste na něm mohla jezdit do práce.
Mimochodem, je to fakt zážitek frčet si po vodě, vypnout.
Čistá hlava.
- Promyslím to. - Dobře.
Nabízíme i financování.
Jestli tu máme kysnout,
tak si to heblo na moment půjčím.
Je konec.
Vraťte se domů.
- Čau, Lyle. - Jak se má moje jediná stálá zákaznice?
Ale jo, fajn. Ty nechodíš domů?
Tady se mi líbí víc.
Dneska nemám na nic náladu.
- Den blbec? - Tak nějak.
To tu něco mám.
Tohle
tě buď vykurýruje, nebo totálně rozseká.
Takhle nikdy nikomu nic neprodáš. Díky.
Sylvie!
Zjevil ses a každému z nás řekl, že jsme klíčem k záchraně existence.
A teď co? Už nejsme?
Odpusť mi.
Mýlil jsem se. Ano?
Šlo spíš o to, co jsem chtěl já.
Vrať se ke svým synům.
O to právě jde. Říkals, že jsou v nebezpečí.
- Takže, co? Jsou? - Vraťte se
zpět ke svým životům. Tam patříte.
A musím se vracet přesně tam, kde jsem byl?
- Ale co TVA? - TVA.
Přežijete to bez ní.
Všichni to přežijete bez ní.
Nepřežijou.
Všechno se rozpadá.
Větve odumírají.
- Co to znamená? - Nevím.
Nevím, co se děje, ale musíme tomu zabránit.
Tak se vrátíme.
Zabráníme kolapsu usměrňovače.
OB, všichni jsme tady.
Pera...
Máme všechna pera.
Máme souřadnice.
Nejdřív odečteme kolektivní temporální auru
všech zde přítomných na TemPadu...
Kam zmizel?
Já ho nevzal.
Až skončíme, vyrabuj si bank, kolik chceš.
Ale teď nám ten TemPad vrať.
Fajn. I tak ho nemám.
Co teď?
Byl to problém fikce.
Ne. Musím se vrátit ke klukům.
Čeká nás smrt?
My...
Není kam utéct.
Ne!
- Byl to problém fikce. - Všechno se rozpadá.
Musím se vrátit ke klukům.
Je to snad špatný něco chtít?
- Kdybych mohl jít kamkoli... - Byla jsem šťastná.
- Tam, odkud opravdu jsem. - TVA.
Myslíš, že to, co dělá Lokiho Lokim, je fakt, že je nám předurčeno selhat?
Není kam utéct.
Nepřežijou.
Všechno se rozpadá.
Větve odumírají.
- Co to znamená? - Nevím.
Nevím, co se děje, ale musíme tomu zabránit.
- Já to umím. - Co?
- Umím to. - A co?
Zkrotil jsem to.
Naučil jste se ovládat časový skluz.
Jo.
Nejde o to kde, kdy nebo proč.
Jde o to kdo.
A teď přepíšu příběh.
PODLE KOMIKSŮ MARVEL
MARVEL STUDIOS UVÁDÍ
Je po tobě. Vhoď další minci, nulo!
České titulky Vojtěch Kostiha