- Vi har brutit oss ur ditt lilla spel. - Fel.
För varje steg ni tog för att komma hit-
var det jag som lade vägen.
TIDIGARE
De har liv på tidslinjen. De borde få en chans att leva dem.
Jet Ski, Sea-Doo... Hör du en vattenskoter ropa ditt namn?
Ropar och ropar... Viskar ömt, kanske.
- Det är det där som händer. - Oj... Tidsglapp.
Förgreningarna överbelastar tidsspinnaren.
Tidsspinnaren utgör TVA:s hjärta.
Den är inte byggd för så här många förgreningar.
Vi måste göra ringarna större.
En av oss tar sig in med genomströmningsmultiplikatorn-
och slungar den mot spinnaren.
Då får Loke verkligen älga på.
Vänta! Det borde vara jag.
Temporalstrålningen var för hög.
Vad gjorde vi för fel?
TVA-kod 1229.
Automatiskt säkerhetsläge aktiverat. Tack för er tjänstgöring.
Nej... Inte igen!
Hallå?
TVA-kod 1229.
Automatiskt säkerhetsläge aktiverat. Tack för er tjänstgöring.
Hallå?
AUTOMATISKT SÄKERHETSLÄGE AKTIVERAT
TACK FÖR ER TJÄNSTGÖRING!
Är allt med?
Okej, kom.
Kom.
SAN FRANCISCO, KALIFORNIEN 1962 - FÖRGRENAD TIDSLINJE
Snabba på!
Om de tar oss är det ute med oss.
Casey?
Casey!
Tack och lov att du är här. Är alla här?
Vem är du?
Inte nu igen.
Det är jag, Casey. Snälla, säg att du vet vem jag är.
- Är det du med båten? Du är på fel ställe! - Är det båtkillen?
Båten? Jag vet inget om nån båt.
- Hur kom du då hit? - Vart då?
- Till Alcatraz. - Va? Inte vet jag!
Jag vet inte vad som händer, Casey!
Varför kallar han dig för Casey? Jag har sagt Frank hela tiden.
- Du sa att du hette Frank. - Det gör jag!
- Han heter Casey. - Jag känner inte dig!
Du får ta dig härifrån själv. Beklagar.
Kom!
Det kommer att läka fint, men du behöver ha gipset i sex veckor.
Gör det ont?
Bra, men du minns väl hur ont det gjorde när du kom hit?
Det är också bra.
Men ifall du skulle glömma det under de här veckorna-
ska jag skriva en påminnelse här.
...i träd.
INTE KLÄTTRA I TRÄD!
Men det lär väl knappast hindra dig?
Jag försökte.
Uppför dig nu.
Vind i håret, salta stänk i ansiktet-
och inget annat än öppet hav framför dig.
- Du har din son på linje tre, Don. - Säg att jag ringer upp.
2022 - FÖRGRENAD TIDSLINJE CLEVELAND, OHIO
Vad säger du?
Jag hade tänkt mig en motocross.
Man brukar säga att vattenskoter är motocross för intelligenta.
Är du redo att känna dig som Poseidon? Hoppa upp.
Nej, det är lugnt. Beklagar.
Ingen fara.
Ring om du ändrar dig eller vill ha en till munk.
Fina munkar i dag, Dale.
...att få mig att halka runt i leran med hjälm.
Hejsan!
Varför provsatt han inte, Dale? Jag fattar det inte.
- Är du här? - Jajamän.
Alla dagar förutom söndagar, från nio till fem.
TVA finns inte mer.
Jag tror att du menar ATV, och jodå, vi fick in två stycken i förra veckan.
- Du minns mig inte heller. - Jodå, du var väl inne häromdagen?
Din son är på linje tre.
Ursäkta, ensamstående pappa. Ett ögonblick.
- Jag ringer upp, sa jag. - Din andra son.
Då ringer jag upp honom också.
1994 - FÖRGRENAD TIDSLINJE PASADENA, KALIFORNIEN
Zartanbrigaden? Den känner jag inte igen.
Han är suverän. Jag läser allt han skriver.
- Då ska jag läsa den. - Passa på, för det är inte många kvar.
Streckkoden går inte in.
- Jag kan betala kontant. - Jag måste ändå registrera köpet.
Köper du din egen bok?
Du igen... Du skulle ju sluta ställa dina sci-fi-böcker på hyllorna.
Det är en respekterad och tankeväckande genre.
Här köper ingen sånt.
Det jag ska säga nu...
...kommer att vara svårt att tro.
Det är klart jag tror dig. Jag har drömt om det här.
En av mina karaktärer har blivit levande! Det påminner om Yorens söner.
- Vad är det? - Bara min populäraste bok genom tiderna...
Jag kan nog hitta ett ex till dig.
Vänta...
- Är du författare? - Ja, science fiction.
Då är det kört.
Men, och det är lite pinsamt-
jag fick doktorera för att behålla dagjobbet som föreläsare i teknisk fysik.
- Så du är vetenskapsman också! - Ja, tills jag kan skriva på heltid.
Du anar inte hur svårt det är att... Men titta, det finns ett ex kvar!
Förlåt, men kan vi hålla oss till ämnet?
Givetvis. Vad är det du vill åstadkomma?
Jag måste tillbaka till före temporalsmältan.
Det går inte. Det är omöjligt. Men låt inte det hindra dig.
Det där förstod jag inte.
Du tidsreste på en plats där tid inte existerar.
- Det är omöjligt. - Jag vet.
Att färdas till en plats som inte existerar längre är lika omöjligt.
- Och därför kanske du kan göra det. - Visst. Fullt rimligt...
- Det låter inte som vetenskap. - Nej, men det låter som fiktion.
Du behöver lära dig att kontrollera dina tidsglapp.
Jag kan inte kontrollera dem. De sker slumpmässigt.
Nej, inte slumpmässigt, för du hamnar hela tiden hos dem du söker.
Och det förändras, för du förflyttas inte bara i tiden-
utan även i rummet.
Det är som om du var en förbättrad version av en tidsplatta.
- Du får det att låta som nåt positivt. - Vetenskap handlar om vad och hur.
Fiktion handlar om varför.
Så varför behöver du göra det här?
Varför jag behöver göra det? Det ska jag säga dig.
Om jag inte kan rädda TVA från att förstöras-
finns det inget som skyddar oss mot det som kommer.
Om det är ditt "därför", bör du kunna kontrollera det. Sätt igång!
- Nu? - Ja, gör det bara.
Okej.
- Då kör vi. - Bra.
Fokusera på syftet, att TVA måste räddas.
TVA måste räddas.
Nå?
Jag försöker.
- Du kanske behöver försöka mer. - Jag försöker allt vad jag kan.
Du måste göra fel. Tidsglapp borde vara lösningen.
- Vi kanske ska fokusera på vetenskapen. - Okej.
Enligt den här ekvationen ska...
- Vad gör du? - Vetenskap.
Nu vet vi att elstötar inte utlöser tidsglapp.
Men snälla nån...
Inte försvarsreflexer eller rädsla...
Kan vi bara släppa tidsglappen?
Hur kan vetenskapen hjälpa oss...
...att komma till en plats som inte finns?
- Den kanske finns ändå. - Nej, jag såg den själv försvinna.
- Men du tidsreste också inom TVA, visst? - Ja, till kronoteket.
Då kanske platsen och tiden fortfarande existerar-
men du vet bara inte var du ska söka. Vi prövar en grej.
- Håll den här. - Okej?
Vi samlar gänget igen.
Det lät inte särskilt vetenskapligt.
Var och en av dina vänner har en egen tidsaura, visst?
Det innebär att en grupp-
har en gemensam aura som är unik för just den tidpunkten.
Om vi samlar alla på en plats, så kan vi läsa av den auran.
- Som koordinater. - Som vi kan utnyttja för att komma dit.
- Nej. - Varför inte?
För att vi inte har nån tidsplatta.
Men du kan bygga en.
Kanske, men utan kunskap om hur den fungerar-
skulle jag behöva uppfinna den på nytt. Det kan ta ett helt liv.
Och om du hade den kunskapen?
- Vad är det här? - Du har skrivit den.
- Har jag? - Ja. Det ligger en på varje bord på TVA.
Då skriver jag en bästsäljare till slut!
Ja, på sätt och vis. Nu sätter vi igång.
Det där var problematiskt.
Jag inför en ny regel.
Alla leksaker utanför era rum-
klassificeras som sopor.
Som skräp, för jag är trött på att komma hem-
och mötas av en urspårad garageloppis...
Har han brunnit?
Ja, han har brunnit.
Hur brann han?
Vem har gett dig tändstickor, Kevin?
- Jag snodde dem. - Nej, du får inte... Ge mig dem.
Spring inte iväg, Kevin. Kevin!
Hämta honom, Sean. Sätt fart!
Du får en hundvalp om han inte bränner ner huset.
- Och en orm? - Det får vi prata om sen. Skynda dig!
Små segrar.
Hej.
- Det var du som var inne i butiken. - Just det.
Bor du här, eller följde du efter mig hem?
Nej, inte alls. Jag var faktiskt på väg till...
...och fick syn på dig, så jag tänkte ta tillfället i akt att be om ursäkt.
Jag fick lite bråttom.
Du var ute efter en ATV.
- TVA, faktiskt. - Ja...
Om du fortfarande är intresserad har jag nåt att visa dig. Följ med.
Egentligen skulle jag inte vilja sälja en av de här skönheterna-
men frugan är borta, och jag kan inte köra två samtidigt.
Och pojkarna lär väl behöva tandställning, läxhjälp och gud vet vad.
En underskön förening av form och funktion.
Det var fint uttryckt.
Ja, verkligen. Det här skär i mig, men vad ska man göra?
- Vill du ha en öl? - Nej tack.
Jag är inte här för att köpa en vattenskoter.
- Varför är du då här? - Hör på.
Det här kommer vara svårt att ta in, Mobius.
-"Mobius"? - Du heter så.
- Du blandar ihop mig med nån annan. - Nej, det gör jag inte.
Du heter egentligen Mobius och du hör hemma på nåt som heter TVA.
Säger du det?
Vänta, så ska jag kolla om...
- Det är ingen fara. - Jag vill inte ha bråk.
- Jag är din vän. - Det vet jag. Och jag är din vän.
Hur kunde du bygga en tidsplatta så snabbt?
Jag vet inte om 18 månader är särskilt snabbt. Eller 19 månader-
om man räknar in när jag blev vräkt, sparkad och lämnad av min fru.
- Vad gör vi nu? - Vad är det som händer?
Jag lovar att du kommer att förstå.
Men hur...?
Verkligheten är inte det du tror.
- Och det här är inte min väns liv. - Jag vet inte vem din vän är.
- Jag förstår inte. - Jag känner dig...
- Det gör du inte alls! - ...från Tidsvariansmyndigheten.
Du räddade livet på mig när jag kom dit.
Du såg nåt hos mig som jag själv inte hade sett.
Är du verkligen min vän?
Det är jag.
Och vem är han?
- Är han min vän? - Han kommer att bli det.
- Varför minns jag inte det? - Det är för komplicerat.
Men jag behöver din hjälp med att rädda TVA.
Du sa en gång att det var det enda liv du kände till.
Jag säljer vattenskotrar.
Lita på mig.
- Pojkarna, då? - De klarar sig fint.
- Jag kan inte bara lämna dem! - Jag förstår det. Hör på.
Du kan komma tillbaka när som helst.
Det var du som var inne i butiken...
Jag kan ta dig tillbaka till vilken tidpunkt som helst.
Det blir som om du aldrig gav dig av. Dina pojkar märker inget.
Men det gör jag.
- Hela existensen är i stor fara. - Det struntar jag i.
Dina pojkar är också i fara.
Jag kan inte skydda dem om du inte hjälper mig.
Om du fortfarande är intresserad har jag nåt att visa dig. Följ med.
Vad var det du kallade mig?
Mobius.
Ganska ballt namn, ändå.
Det här kommer att låta konstigt.
Hur står det till? Jag heter Don.
Eller Mobius är väl mitt rymdnamn...
Är du med på det här med att rädda...?
Är vi säkra härinne, förresten? Inga maskhål eller...?
Ja, det finns inte en människa på flera mils avstånd.
Är alla här nu?
Nej.
Det saknas en.
Det här kommer att låta konstigt. Du vet inte vem jag är.
Du är Loke. Det är klart jag vet det.
- Vet du vet? - Borde jag inte det?
- Ingen annan har vetat. Deras liv blev... - Jag vet, jag var där.
Förlåt...
- Det här var inte det jag väntade mig. - Vad väntade du dig, då?
Okej. Sätt dig i bilen.
- Jag bjuder på ett glas. - Okej.
Zaniac törstar efter blod!
Men Mobius berövades sitt liv på TVA.
B-15 och O.B. också. Casey satt i fängelse.
De minns inte vilka de är. Deras liv är viktiga. De är viktiga.
Ja, och nu är de tillbaka i sina egna liv. Det är ju bra.
Eric! Kan vi få beställa?
Men hur många, om de haft valet, skulle ha valt att stanna kvar?
Mobius sa alltid att TVA var det enda liv han kände till, och att han gillade det.
Det gav honom ett syfte.
Men det var aldrig hans val. Han som återstår låg bakom.
Men nu borde väl Mobius få välja? Det borde de alla.
De borde få återvända till TVA om de vill.
Nej, då sliter du dem från deras liv och visar dem nåt de aldrig kan glömma.
- Vad vore det för val? - De har ju inte fått nåt val!
Och jag kan inte ge dem det utan dig.
Bryr du dig inte?
Tydligen inte.
Du har fått som du ville och kan vända allt ryggen.
- Du är så självisk. - Så klart jag är!
Jag vill ha ett liv. Jag vill leva.
Vad är det för fel med att vilja saker, Loke?
Vad vill du?
- Jag vill stoppa Han som återstår. - Nej, fel svar. Försök igen.
- Vad är det som du egentligen vill? - Jag vill rädda... det här.
- Jag vill rädda allt. Alltihop. - Ska det vara så svårt? Försök igen.
- Jag vill rädda TVA. - Varför?
- Jag vill ha tillbaka TVA. - Och?
- Vad önskas? - Jag vill ha tillbaka mina vänner.
- Två bourbon, tack. - Ett utmärkt val, Sylvie.
Jag vill ha tillbaka mina vänner.
Jag vill inte vara ensam.
Du ser. Vi är själviska, båda två.
Tack.
Jag vet att det är tufft.
Men dina vänner är tillbaka där de hör hemma.
Men utan dem...
...var hör då jag hemma?
Vi skriver våra egna berättelser nu.
Skriv din.
Hur länge ska det dröja? Somliga av oss har tidskänsliga saker på gång.
Ingen fara. Vi kan sätta tillbaka dig där vi hämtade dig sen.
Kan den där manicken ta en vart man vill?
I tid och rum, ja.
- Till en park? - Ja.
- Grand Canyon? - Ja.
Ett bankvalv?
Är du ute nåt på vattnet?
- Och badar? - Ja, eller åker vattenskoter.
Jag bor i stan, så jag har inte den möjligheten.
Finns det en flod kan det bli spännande pendling.
Eller bara ge sig ut på en damm för att slappna av. Trycka på reset.
Jag ska ha det i åtanke.
Och det finns fina finansieringsmöljligheter.
Om vi ändå bara ska vänta tänker jag låna den här prylen en stund.
Det är inte lönt det.
Återvänd hem.
- Hej, Lyle. - Hur mår min enda stamkund, då?
- Det är väl bra. Går du aldrig hem? - Jag trivs bättre här.
I kväll är jag glad för sällskapet.
- Jobbig dag? - Jag har haft bättre.
Jag vet vad du behöver.
Den här...
...kommer antingen att lindra smärtan, eller göra den bra mycket värre.
Du behöver slipa på försäljningstekniken.
Sylvie!
Du sa att vi var nödvändiga för att rädda hela existensen.
- Är vi inte det längre? - Jag ber om ursäkt.
Jag hade fel. Det handlade mer om vad jag ville.
- Du ska hem till dina söner. - De var ju i fara. Är de inte det längre?
Ni kan alla...
...återgå till era liv.
Måste jag tillbaka till precis samma ställe?
- Men TVA, då? - TVA...
Ni klarar er utan det.
Ni klarar er fint utan det.
Det gör de inte alls.
Allt kollapsar.
- Förgreningarna dör. - Vad innebär det?
Jag vet inte vad som händer, men vi måste kunna göra nåt.
Vi kan återvända.
Vi kan förhindra temporalsmältan i spinnaren.
O.B... Alla är här nu.
Pennorna...
Vi har alla pennorna!
Muggen, koordinaterna...
Okej. Först behöver vi läsa av vår gemensamma tidsaura-
på tidsplattan...
- Vart tog den vägen? - Jag har inte tagit den.
Du kan råna alla banker du vill sen, men nu behöver vi tidsplattan.
Okej, men jag har ändå inte tagit den.
Vad ska vi göra?
Det var alltså fiktionsrelaterat...
Nej... Jag måste hem till mina pojkar.
Är det här slutet?
Vi...
Vi har ingenstans att ta vägen.
Nej...!
- Det var alltså fiktionsrelaterat... - Allt kollapsar.
Jag måste hem till mina pojkar.
Vad är det för fel med att vilja saker?
Tror du att det som gör en Loke till en Loke-
är att vi är ödesbestämda att förlora?
Vi har ingenstans att ta vägen.
Det gör de inte alls. Allt kollapsar.
- Förgreningarna dör. - Vad innebär det?
Jag vet inte vad som händer, men vi måste kunna göra nåt.
- Jag lyckades. - Va?
- Jag lyckades. - Med vad?
Jag kontrollerade det.
Du har lärt dig att kontrollera tidsglappen.
Ja.
Det handlar inte om var, när eller varför...
...utan om vem.
Jag kan skriva om berättelsen.
Du dog! Stoppa i ett mynt, loser!
Översättning: Karl Hårding