Nisi bil rojen za kralja, Loki.
Rojen si bil za povzročanje bolečine, trpljenje in smrt.
Prejšnjič...
Varuhi časa so vse kar
stoji med nam in tragedijo na polni črti.
Za ves čas. -Zmeraj.
Zakaj sem zaprta tukaj?
Nisi bila lojalna do AČO.
Bila si v sobani Varuhov časa. Niso bili resnični.
In zakaj bi to karkoli spremenilo? -To spremeni vse!
Neksuzni dogodek, ki sta ga vidva ustvarila,
karkol je ta povezava, lahko uniči ta kraj.
To je novo zame. Na Lamentisu...
Lahko ti pomagam, če mi zaupaš.
Oseba, ki jo iščemo, je onkraj Praznine na koncu časa.
In ta stvar je samo njihov pes čuvaj, ki varuje edino pot do tja.
Kako pa pridemo mimo psa čuvaja? -Očarala ga bom.
Kar samozavestna je.
Pojdita!
Dobro ti gre, Tic Tac!
Tako udariš.
Wakanda za zmeraj!
Nisi še slišal zame.
Dala vas bom na čakanje. -Plesni boj, brat!
Služben prijatelj. To lahko počnem cel dan.
Ja, vem. -Pokazal ti bom divjost.
Višje, dalje, hitreje, srček.
Imamo Hulka.
Skočili bomo na tisto plovilo in odšli stran. Hočeš zraven?
Mislimo, da je čas enosmerni tok.
En majhen korak za človeštvo...
Kako si drznejo!
Moje sanje...
Borili smo se za pravico, da doživimo mir.
Veličasten namen!
Motivirani s strani vseh žensk sveta.
Kaj pa je žalost če ne ljubezen, ki vztraja.
Dvignila se bom.
Odpri oči.
Mi ne boš povedal, da naj ne brcnem v vrata?
Nikoli ni bilo razlike.
Če misliš, da je to slaba ideja, potem bi si želela, da mi to poveš.
Ne. Nič nimam za povedati.
To je pa prvič.
Je vse v redu?
Ja. Samo potrebujem trenutek.
Seveda.
Samo, ti ponavadi... -Utihni, Loki.
Izbrisali so me še preden si obstajal.
Celo življenje sem čakala na ta trenutek.
Zato potrebujem trenutek, da si razbistrim glavo, v redu?
Ja. Seveda.
Živjo, vsi.
Spet ti?
Dobrodošla v Citadeli na Koncu časa.
Pridi.
Čestitam.
Imela sta zelo dolgo pot do sem.
Navdušen je.
Kdo je navdušen?
On, ki ostaja.
In kdo je on.
On je vse ustvaril in nadzira vse.
Na koncu je samo on, ki ostaja.
In želi vama ponuditi dogovor.
Naredil je nekaj kreativnih popravkov
in uspelo mu je ugotoviti kako vaju lahko vrne nazaj v Časovnico
in sicer na način, da ne bosta povzročila stvari.
"Ne bosta povzročila stvari"?
AČO lahko nadaljuje z opravljanjem ključnega dela
in vidva lahko živita življenja, ki sta jih zmeraj želela.
In kaj sva si zmeraj želela?
Ne igraj se z mano zdaj, gospod.
Saj vesta kako sta prišla v to zmedo.
Kaj?
Bitka za New York, tepček.
Ti proti tistimi samopravičnimi Maščevalci.
Kako bi želel zmagati?
Ampak ne samo tam.
Lahko ubiješ Thanosa.
Želiš imeti Rokavico neskončnosti? Tvoja.
Prestol Asgarda? Brez težav.
Kaj pa ti, gospodična?
Na begu vsa ta leta.
Obupana, sama.
Se ne bi želela jutri zbuditi samo z lepimi spomini na življenje?
Dva Lokija na istem mestu.
Oba
skupaj na Časovnici.
To je noro je ampak mislim, da bi mu uspelo.
Vse od tega.
Čisto vse.
Točno tako, kot sta si zmeraj želela.
In vse to imata lahko skupaj.
To je fikcija.
Sedaj si sama piševa svojo usodo.
Seveda jo. Veliko sreče s tem.
Pridi.
PRENAŠANJE
Pozdravljena.
Kje si bila toliko časa? -Oprosti.
Nekaj stvari je bilo potrebno naresti
ampak sedaj prenašam datoteke, ki jih potrebuješ.
To niso datoteke za katere sem zaprosila.
Vem, ampak on misli, da bodo te bolj uporabne.
Kdo?
Lepo branje.
On, ki ostaja.
Ne bo ostajal več dolgo.
Ali sva sploh prepričana, da je še vedno živ?
To je noro.
Vidva...ista oseba.
Malo nenaravno je. Ampak...
Noro.
On, ki ostaja.
Mi še vedno tako reče?
Srhljivo, kajne? Ampak...
Všeč mi je.
Pridita. Pridita, Pogovorimo se v moji pisarni.
Nista pričakovala tega, kajne?
Ti si samo...moški.
Meso in kri.
Ne recita mi, da sem razočaranje. -Ne.
Samo malo lažje te bom ubila.
Vstopita.
Ena...
Dve.
Prosim, usedita se.
Loki.
Dva sladkorja.
Rekla sem, da se me ne sme motiti.
No, potem pa me ne boš vesela.
Vrnil se je.
Če bi se komu kdaj uspelo vrniti iz Praznine,
predvidevam, da bi se tebi.
Saj veš, Praznina za enega je mala malica za drugega.
Torej, me boš izbrisal? -Všeč mi je ta ideja.
Ampak saj veš da so moji standardi na tem področju malo višji, kot tvoji.
Saj veš, glede bližnjih prijateljev. -Žal mi je, Mobius.
Nisem smela dovoliti, da bi bil v napoto naši misiji.
Misiji?
Varuhi časa ne obstajajo. Vsi smo Različice. Kakšna misija?
Ni smelo biti vse za nič. Zato sem te mogla izbrisati.
Lovec D-90 takoj v mojo pisarno.
Ja. Oprosti Ravonna. To se ne bo izšlo, kot ti misliš
zdaj, ko poznamo tvojo skrivnost.
Kaj si naredil?
Ostanite pozorni, blizu je.
Zavarujte območje. Imam jo.
Predaj se, B-15.
Poslušati me moraš.
Še bo čas za to. -Samo počakaj.
Kaj za vraga se dogaja tukaj.
Sodnica Renslayer.
Kaj?
Kdo sta vidva? In kaj za vraga počneta v moji šoli?
To ni sodnica Renslayer.
Kako?
Veliko se morava pogovoriti.
Imela si dolgo potovanje, kajne?
Veliko teka, veliko bolečine.
In ti...
Ti si bolha na hrbtu zmaja.
Pripravljen na peklensko vožnjo.
Ampak se ti je uspelo obdržati.
Verjetno to šteje za nekaj.
Nisem prepričan, da razumeš to situacijo.
Izgubil si.
Našla sva te.
Seveda, da sta me.
Zamahnila in zgrešila.
Torej še vedno delamo to.
Dajmo vse to zdaj na stran.
V redu.
Našel sem.
Ne moreta me ubiti ker.
Ker že vem, kaj se bo zgodilo.
Vidita?
To je salonski trik.
V redu.
Se ne sprašujeta, kako se lahko umaknem tik preden me ubiješ?
Ne. To je zaradi tistega TemPada, ki ga imaš tam.
Seveda.
Ampak kako pa, da imam na njem že vse, kar moram vedeti,
da me ne moreta ubiti?
Enostavno je.
Vse vem.
In vse sem videl.
Videl sem vse, kar sta naredila na Lamentisu.
Vse stvari, ki jih ni vedel AČO sem jaz vedel.
Vse spletke, vso
govorjenje.
Tisti mali pogled ob jezeru.
Kar sentimentalna, zelo ganljiva stvar, mimogrede.
ne.
Ne, midva sva ušla tvoji igri. Tako sva prišla do sem.
Ne, narobe.
Vsak korak, ki sta ga naredila do sem,
Lamentis, Praznina,
sem vama tlakoval pot.
Vidva...
Vidva sta samo hodila po njej.
In ostalo imam točno tukaj.
Vse, kar...
Se bo zgodilo. To se lahko odvije samo na en način.
Zakaj sva pa potem tukaj?
Dajta no.
Saj vesta, da ne moreta priti do konca dokler vaju potovanje ne spremeni.
Te stvari se morajo zgoditi.
Da nas vse spravi v pravo mišljenje za zaključek poti.
Seveda. -Seveda.
Torej je vse to ena igra.
Vse je... Manipulacija.
Zanimivo, da bi pomislil na to.
Sylvie,
misliš, da mu lahko zaupaš?
Ne poslušaj ga. -"Ne poslušaj ga."
Sploh misliš, da si zmožna zaupati komu?
Mislim, da so ljudlje pripravljeni na malo resnice.
Saj veš, kot to, da je AČO laž.
Ampak kaj če je pomembna laž?
Nekdo je ustvaril Varuhe časa.
Ustvarili so ta kraj. Vsem nam so dali namen.
Moram verjeti, da so imeli razlog.
Ne, ker sem videl grozoto, ki čaka na ljudi, ko jih izbrišemo,
in nič od tega ni potrebno.
Veš kaj bi se zgodilo, če ne bi brisali časnovnice?
Kaj? -Kaos. Smrt.
Prosta volja?
Samo ena oseba dobi prosto voljo. Tisti, ki je glavni.
"Prijatelja skozi čas, zaveznika do konca."
Utihni. -To je bilo tako lepo.
In potem si me poslala v smrt. Kaj se je zgodilo s tabo?
Nič, Mobius. Nisem se spremenila.
Nisi se spremenila? Izdala si me.
Ne. Ti si izdal mene!
Pazila sem nate, žrtvovala sem se zate
in ti dobiš krizo vere in se obrneš k Različicam.
Eoni prijateljstva.
In ti si ga zavrgel zaradi dveh Lokijev.
Ne, Mobius. Nisem te izdala.
Ne moremo ljudjem vzeti proste volje, Ravonna. Nisi videla tega?
Kaj pa delaš? -Kar moram.
Počakaj, nehaj.
Mogoče lahko iz tega zgradiva nekaj boljšga, skupaj.
Žal mi je, Mobius.
Ne bom ti dovolil, da odideš.
Prosim te, Mobius.
Tudi s tistim
nisi grožnja meni.
Tako misliš?
Pa poglejva.
Ja, prav si imela.
Spet sem tukaj.
Izvoli.
Kam boš šla?
Iskati prosto voljo.
Razumem vajina moralna nasprotovanja glede dela AČO.
In moje metode so zavajujoče.
Ampak misija ni bila nikoli.
Brez mene, brez AČO
bi vse pogorelo.
Česa se pa potem tako bojiš?
Mene.
In kdo si ti?
Veliko ljudi mi je dalo veliko imen.
Vladar, osvajalec.
On, ki ostaja, kreten.
Ampak ni... Ni tako preprosto, kot samo ime.
Pred mnogimi eoni, pred AČO,
je na Zemlji v 31. stoletju živela moja različica.
Bil je znanstvenik
in odkril je, da so na njegovem vesolju bila zložena druga vesolja.
Ob istem času so se druge verzije nas naučile čisto isto stvar.
Kot se spodobi so vzpostavili kontakt. In nekaj časa so živeli v miru.
Narcisoidnem, samohvaležnem miru.
"Všeč so mi tvoji čevlji." "Všeč so mi tvoji lasje." "Lep nos". "Hvala ti."
In tako naprej.
Delili so tehnologijo in znanje.
Uporabljali so najboljše iz svojega vesolja, da so izboljšali druge.
Vendar
ni bila čisto vsaka verzija mene
tako... Dobrega srca.
Nekaterim od nas so novi svetovi pomeni samo
novo ozemlje, ki ga lahko osvojijo.
Mir med realnostmi
je izbruhnil v vsestransko vojno,
vsaka različica se je borila, da ohrani svoje vesolje
in uniči druga vesolja.
To je bil skoraj konec,
dame in gospodje, vsega in vseh.
In potem so prišli Varuhi časa in nas vse rešili.
Amen.
Ne. Ne.
Ne, tukaj se razcepimo od dogme.
Tista prva različica je naletela na bitje,
ki so jo ustvarile vse razpoke v realnosti
in je bilo zmožno pojesti sam čas in prostor.
Bitje,
ki ga oba že poznata.
Alioth.
Bingo!
Izkoristil sem moč zveri in začel eksperimentirati na njej.
Iz Aliotha sem naredil orožje
in sem končal... Končal sem Multivesoljno vojno.
Ko sem izoliral našo časovnico
sem moral samo še upravljati s potekom časa
in preprečiti dodatno razvejanje.
In zato, AČO.
Zato Varuhi časa in zelo učinkovita birokracija.
In zato leta in leta kozmične harmonije.
In zato...
Ni za kaj.
Prišla sta ubiti hudiča, kajne?
No, uganita kaj?
Varujem vas.
In če mislita, da sem zloben,
potem samo počakajta, da srečata moje različice.
In to je gambit.
Strog red ali kataklizmični kaos.
Lahko sovražita diktatorja, ampak bo nekaj
veliko slabšega zapolnilo to praznino če se ga znebita.
Živel sem milijon življenj.
Šel sem skozi vse scenarije.
To je edini način.
AČO
deluje.
Ali pa si lažnivec.
Ali pa sem lažnivec.
Torej bi ti še vedno
brisal nedolžne časovnice?
Vidva bi jih.
Obstajata dve možnosti! Prva
je da me ubijeta, uničita vse to in nimata samo enega hudiča
imata jih neskončno. Ali pa
vidva.
Vidva lahko prevzameta to.
Lažeš.
Zakaj bi se odrekel nadzoru.
Prijateljček...
Utrujen sem.
In starejši sem.
Starejši sem, kot izgledam.
Ta igra je za mlade, za lačne.
Šel sem skozi veliko scenarijev,
da bi našel pravo osebo, da me zamenja.
Izkazalo se je, da ta oseba prihaja v dvojici.
Ampak zagotovo sta to vidva.
Torej, brez laži.
Če me ubijeta bo Sveta časovnica popolnoma izpostavljena.
Multivesoljna vojna.
Lahko pa vidva prevzameta in se vrneta k TVA in njihovim benovalentnim vladarjem.
Povesta delovni sili kaj so in zakaj delajo, kar delajo.
Z življenji pravih ljudi si ravnal kot, da bi bila to igra.
Ni osebno, samo praktično je.
Zame je bilo osebno.
Odrasti! Odrasti, Sylvie!
Morilka! Hinavka!
Tukaj smo vsi zlobneži.
Vsi smo naredili grozne, grozljive stvari.
Ampak sedaj, imamo mi, ti,
imamo možnost, da jih naredimo iz dobrih razlogov.
Pravkar smo prekoračili...
Mejo.
Torej, premislil sem si.
Premislil sem si od prej, ko sem rekel da vem, kako se bo vse izšlo. Jaz...
Vem... Sem vedel... Vse do ene točke
in ta točka se je zgodila pred približno
sedmimi, osmimi, devetimi, desetimi sekundami.
In zdaj nimam pojma.
Ne vem kaj se bo zgodilo od zdaj naprej.
Odkrit sem.
Torej, to je to?
To je to?
To se zgodi na koncu časa?
In sedaj boš samo sedel tam z vso to svobodo in
nama prepustil, da se odločiva o tvoji usodi?
Ja!
Ja! Ja! Kaj je najslabše, kar se lahko zgodi?
Ali bosta
prevzela in se moje življensko delo nadaljuje,
ali pa me ubijeta in neskončno število mene
začne novo Multivesoljsko vojno. In jaz bom samo
v vsakem primeru pristal nazaj tukaj.
Reinkarnacija, srček.
Ne, to je samo še ena laž.
Še ena manipulacija.
Ni laž.
Tudi manipulacija ni.
To mi je všeč.
Všeč mi je ta odkritost.
Počuti se kot nov začetek.
Sveta...
Kaj delaš? -Počakaj trenutek.
Pogovoriva se o tem.
Kaj pa če zaključiva kar sva začela in ga ubijeva?
Kaj pa če govori resnico? -Kaj potem?
Verjamem mu. -Kaj verjameš?
Da se bo pojavil bazilijon zlobnežev
samo zato ker bova ljudjem dala prosto voljo?
Lažnjivec je, Loki. -Tudi jaz sem.
In mislim, da ni lagal. Vsaj ne o tem.
Ali je nor? Je. Ampak mogoče je govoril resnico.
Bolje, da pohitia. Časovnica se je začela vejati.
Kaj potem predlagaš? -Da premisliva o tem.
In kaj točno morava premisliti?
Nisi poslušala kaj ti je govoril?
To je gambit.
Odstrani diktatorja in kaj zapolni praznino?
Hočeš prestol?
Ne, to ni to. Ne.
Ne verjamem ti. -Sylvie, vesolje je uravnovešeno,
vse kar veva, da je res. Vse.
Vem, da naju je AČO prizadel oba.
Ampak kaj če z njihovim uničenjem
tvegava, da bova ustvarila še kaj hujšega.
Vse kar predlagam je, da premisliva o tem.
Iz dna mojega srca ti obljubim, da se mi ne gre za prestol.
Kaj pa sem mislila s tem, da sem ti zaupala?
Je bila vse to ena velika prevara?
Resno?
Tako misliš o meni,
po vsem tem času?
Seveda. Zakaj pa ne.
Zlobnemu Lokiju je uspel njegov velik načrt.
Nikoli mi nisi zaupala, kajne? Kaj je bil smisel tega?
Ne vidiš? To je večje, kot najina izkušnja.
Zakaj tega ne vidiva na isti način?
Ker ne moreš zaupati.
In ker jaz nisem zaupljiv.
Potem pa mislim, da sva v zagati.
Sylvie, počakaj.
Čakaj.
Sylvie. Sylvie.
Mogoče laže! Mogoče ne laže.
Ampak cena tega, da se motiva, je prevelika.
V redu. Naredi to.
Ubij me. Vzemi svoj prestol.
Ne.
Sylvie, nehaj. Nehaj.
Nehaj.
Bil sem kjer si.
Čutil sem kar čutiš.
Ne vprašaj me kako vem.
Vse kar vem je,
da te nočem poškodovati.
Nočem prestola.
Hočem samo...
Hočem samo, da si v redu.
Ampak jaz nisem ti.
Neverjetno.
Me ne boš rotil za svoje življenje?
Lahko bi, lahko bi.
Se vidiva kmalu.
Ne moremo več nazaj.
Kdo pa je rekel, da hočemo nazaj.
"Za ves čas."
"Zmeraj."
Razumem, prihajamo v orožarno, gospod.
To je kaj, 63 novih vej v samo tej enoti?
Ali želi, da pustimo, da se vse razvejajo?
Kako jih bomo zdaj sploh ustavili? -Ne moremo!
Kaj?
Kaj si rekel?
Konec je, Mobius.
Naredila sva strašno napako.
Česa je konec? -Kaj?
Osvobodila sva Časovnico.
Našla sva ga onkraj nevihte.
Citadela na Koncu časa.
Grozljiv je. Vse je načrtoval.
Vse je videl. Vse ve.
Zakomplicirano je. V redu?
Seveda. -Ampak nekdo prihaja.
Nešteto različnih verzij zelo nevarne osebe.
In vsi hočejo vojno. Moramo se pripraviti.
Počasi. Analitik si, kajne?
Iz katerega oddelka si? -Kaj?
O čem pa govoriš? -Kdo si ti? Kako ti je ime?
Vsi takoj v knjižnico.
Kdo si ti?
Samo še nekaj...
Loki se bo vrnil v drugi sezoni.
Prevedel: pipi55 Tehnična Obdelava: CRAZY SRBIN PRODUCTION