Stora Kathleen
LEDSEN, DET ÄR SOPPVECKA
Ja, det är fortfarande engelsk litteratur.
och nej, det här är inte F. Scott Fitzgerald.
Ni är alla bekanta med skolskelettet
med det charmiga smeknamnet Benny.
Benny ska pensioneras på måndag
eftersom det tydligen inte längre anses lämpligt
att ha ett riktigt skelett i klassrummet.
Så ta farväl av Benny. Det här är hans avskedsturné.
Krama dem ni älskar.
Man vet aldrig när den här jäkla livsresan tar slut.
Tack och lov säger vi även hej då till Benny-buset.
Nej!
Jo. Det ska bli skönt att slippa buset
där en elev stjäl Benny från skrubben
lägger honom hemma hos en annan elev,
som i sin tur måste lämna tillbaka honom
utan att nån lärare ser.
Fråga.
Är du så här negativ för att du är den enda läraren
som aldrig ertappat en elev med att lämna tillbaka Benny
och gett en veckas kvarsittning?
Det bryr jag mig inte om.
- Det gör ingen. - Jaså?
Varför används tavlan i lärarrummet för att räkna poäng då?
Inte alls. Du blir underkänd om du nämner den igen.
- Så kan du inte göra. - Jag kan göra vad jag vill.
Förutom att ertappa oss med Benny.
Tyst.
Gill, kan du rulla in honom till klassrummet bredvid?
Om 48 timmar kommer ingen att bli Benny-ad igen.
Vila i frid, klassiska Lone Moose-bus.
Trots att jag fick kvarsittning
var det den mest spännande upplevelsen i mitt liv.
Och jag har sett Penn and Teller i Vegas.
Det är ännu bättre om man inte blir ertappad.
Tobins är Benny-legender.
Vi delar förstaplatsen med Weakmarie-trillingarna:
Jimothy, Tawny och Brandlin.
Snygga och bra på att återlämna skelett?
Det är så orättvist.
Men det finns fyra Tobins.
Skulle inte ni bli mästare då?
Ham har aldrig blivit Benny-ad.
Va? Ham. Det suger.
Att aldrig ha fått äran, att aldrig ha känt odödligheten.
Så sorgligt.
Ja. Jag håller med. Det är så synd.
Jag hade älskat det,
för jag är modig och en riktig våghals
som inte bryr sig vad lärarna tycker.
Men...
Åh, nej. Jag spillde soppa i knät. Jag måste till skolsköterskan.
Ham, din stackars snorre. Ska jag följa med?
Nej. Jag måste gå ensam.
Räkning, bankutdrag...
Ett brev från pappa!
Abraham Bencoln igen.
Snygga spiror, Louis. Nån håller igång.
Honeybee, jag visste inte att din pappa var benmodell.
Nej. Det här togs på parkeringen vid Get Shorties.
Fresnos största shortsbutik.
Pappa och jag brukade campa
i kön till deras årliga rea.
Ni levde livet.
Vi spelade spel och drack vindrinkar.
På morgonen trampade vi ner folk för rabatterade shorts.
Det var vår grej. Ojdå.
Nu saknar jag pappa.
- Och att trampas. - Var inte ledsen, min stampade Sandra.
Jag vet en grym pappa som bor här bredvid.
Och mi papa es su papa.
Jag älskar din pappa, men vi har ingen grej.
Då får du väl göra nåt åt det.
Ja. Jag och Beef kanske kan trampas för skjortor eller bälten.
Så ska det låta.
Skaffa ett kort linne åt pappa. Han behöver nåt när vi går på klubb.
Älskling, ni går inte på klubb.
Vi går inte på klubb än.
Pappa, ännu en utsökt pasta med smör.
Slutar du aldrig att fjäska?
Absolut inte.
Beef, jag tänkte fråga om du vill hänga lite?
Gärna. Jag ska sortera vedträna i storleksordning efter middagen,
och det vore trevligt med sällskap.
Nej. Jag menar nåt kul.
Tja, i morgon är det min årliga fiskedag.
Honeybee, kanske...
Du är välkommen att hänga på.
- Nej, nej, nej. - Visst. Det kanske kan bli vår grej.
- Oboj. - Förbered dig på en dag
full av spänning och adrenalin.
Jag pimplade en gång.
Vi fiskade efter Elsies kusin som trillat i.
Stjärtskåran hade frusit till is,
så därefter fick han bajsa framifrån.
Jag tror dig inte.
Och jag bryr mig inte.
Touché.
Okej, Honeybee. Vi åker vid soluppgången.
Jag måste göra klart mitt blandband inför resan.
Hoppas att du gillar Shawn Colvins spöklika melodier.
Bra. Jag älskar när en massa vita människor stirrar på mig.
Förlåt, Honeybee, men hur kan du frivilligt pimpla med pappa?
Det kommer inte att bli er grej.
Det är så tråkigt. Det är hemskt.
Varför det?
Det är jättekallt och pappa gillar inte att prata.
Man sitter bara där.
Jag älskar utomhusaktiviteter, men när jag gjorde det
öppnade tystnaden och kylan ett mörker i mitt sinne som jag knappt återvände från.
Man kan inte vara vaken och inte somna,
så man fastnar i nån sorts limbodröm.
Synerna.
Ja. Jag såg den gröna teletubbyn där. Han åt Michelle från Huset fullt.
Ja. Du ser dina värsta mardrömmar.
Mina värsta mardrömmar handlar om ett monster
som har ögon över hela kroppen.
Hela? På häcken också?
Särskilt där.
Jag är inte rädd att ha tråkigt.
Min läkare diagnosticerade mig som medicinskt rolig.
- Okej. Skyll dig själv. - Ja.
Okej. Jag ska förbereda lite lekar och vindrinkar
att ta med i morgon.
Hon kommer att dö.
- Ja. - Vila i frid.
Okej, mr Tobin, nu ger vi oss iväg.
Trycker på play.
Har jag blivit Benny-ad?
Nej!
Det var som tusan, Ham. Du blev benad till slut.
Det här är enormt.
Om du lyckas blir Tobins Benny-kungar.
Jag är ledsen, men jag vill inte lämna tillbaka Benny.
Jag hatar att hamna i trubbel och att smyga med saker.
Jag var så nära att klara mig ifrån Benny.
Jag förstår att du är nervös.
Jag "diarréade" överallt när jag fick Benny. Minns du?
Överallt. Hela vägen nerför trappan.
Men du förstår inte spänningen med en episk Benny
förrän du gjort den.
Jag glömmer aldrig mitt sista återlämnande.
Det var på balkvällen och jag hade precis tagit på smokingen
när Cheesecake dök upp.
De fick mig, Wolf.
Jag har blivit Benny-ad på balkvällen. Hjälp mig.
Vi hämtade min dejt,
men skolan var ett dårhus.
Hur ska vi kunna smyga in Benny?
Sen slog det mig. En helgalen plan.
Tack och lov hjälpte Lara till,
och tur nog för oss var det under hennes perukperiod.
Jag, Cheesecake och Benny gick in. Det var fullt av folk.
Benny och jag dansade till tre låtar.
Han var så förtjusande.
Precis när vi höll på att göra nåt som vi skulle ångra,
påminde Cheesecake om att vi måste få Benny till skrubben.
Nästan på en gång sprang vi på rektor Gibbons.
Hej pojkar och... Lara? Mår du bra?
Vi var ruggigt nära att åka fast,
men som tur var kan Cheesecake kräkas på beställning.
Han gav verkligen allt.
Förklädet sprang iväg för att torka upp,
och vi såg en dörr till korridoren.
Vi rusade mot den.
Och det var det. Benny var tillbaka
och vi hade lyckats mitt framför näsan på lärarna.
Det var episkt.
Varför dansade du med skelettet till tre låtar?
Om du sett henne hade du förstått.
Ham, du kommer att klara det. Du är ju en Tobin.
Det är en familjetradition och vi hjälper dig.
Bra idé. Han behöver oss.
Lärarna är nog vaksamma.
Okej. Jag får väl försöka.
Men det är lördag. Hur kommer vi in?
Russell kanske?
Han leder vaktmästarjuniorerna. Han har nyckel.
Okej då. Låt benen börja.
Okej. Vi har kastat och nu väntar vi.
Okej, men jag och min pappa startade alltid shortsrean
med lite ordlekar.
Ge mig ett substantiv.
Vad? Bajs? Stjärt? Toalett? Det finns ingen skam.
Vet du, Honeybee,
pimplar gör man bäst i total tystnad.
Så den är på riktigt? Den totala tystnaden?
Vi kanske kan prova nåt nytt.
Jag har kortlek, tärningar, en ostbricka och min sprudlande personlighet
Inget av det behövs.
Ska vi bara sitta här?
Ja. Alltså, det är ju mer än så.
Vi sitter. Vi andas.
Tänker vi?
Nej. Ju mindre du tänker, desto bättre.
Försök att rensa sinnet.
Försök att bara se den blanka isen under oss.
Får jag ta en vindrink medan jag gör det?
Det går väl bra.
Vill du ha en?
Annars köpte jag ett par Four Lokos från dark web.
Nej, tack.
Okej. Prata inte. Tänk bara på is.
Jag ska vara tyst efter det här,
men jag kom på vilken Batman som jag skulle vara vän med.
Honeybee.
Det är LEGO-Batman.
Hej Moon.
Tog du med hela familjen på kanelbullelördag?
Inte schyst. Mamma gör bara ett dussin.
Nej, Russell. Vi behöver dina vaktmästarnycklar.
Det är en nödsituation. Ham har blivit Benny-ad.
Nycklar till skolan? Är ni galna?
De skulle aldrig låta mig ha dem.
Jag tappade bort min tröja under matten förra veckan.
Jag hade bar överkropp på SO-lektionen och idrotten.
Jag får väl ge upp och flytta.
Jag vet ett fönster som har en trasig hake,
men det är på andra våningen, så det är lite riskabelt.
Lite riskabelt? Det är ingenting.
Min Benny-återlämningsplan var mycket riskabel.
Den började när jag ringde till matteläraren, mrs Grandsper,
och sa att alla som stöttade våra pojkar i andra världskriget fick en ledig dag.
Hon sa: "Tack, mr President och Gud välsigne USA."
Sen tog jag hennes plats och undervisade i geometri
med Benny i en jättestor handväska, rättade alla prov
och åt lunch med rektor Gibbons.
När kusten var klar
rullade jag Benny helt synlig mellan klassrummen.
Legendariskt.
Nu vill vi att du visar oss fönstret
och ger oss varsin kanelbulle.
Ni får en kanelbulle som ni kan dela på fem.
Ge mig en minut för att klä mig.
Min mammas pojkvän Jamie har köpt en overall åt mig
och det tar ett tag att krångla mig in i den.
Där är hon.
Okej, Russell. Tack för hjälpen. Nu tar vi över.
Det här är ett uppdrag för Tobins.
Om vi ska vinna över Weakmaries måste det vara bara vi.
Då sticker jag.
Men först en lyckokram till er allihop. Judy.
- Stick, sa vi. - Ska bli.
Okej. Jag kan nog öppna fönstret från trädet.
Jag hoppar in, springer ner och släpper in er.
Jag följer med. Jag har den här.
Det är viktigt med distraktioner.
Hela min Benny-plan hängde på distraktion.
Jag skulle återlämna honom under skoltid.
Och än värre var
att nån skvallerbytta hade berättat för lärarna.
Så jag ville öka spänningen lite.
- Stäm mig. - Jag visste att de skulle leta efter mig,
så jag såg till att de kunde hitta mig.
Många av mig.
Judy
En väldans massa Judy
Judy, Judy, Judy
Judy
Rektor Gibbons trodde att han skulle få en vinst,
men han valde fel Judy.
När lärarna till slut insåg vad som pågick
var Benny återlämnad, Gibbons förödmjukad,
och Tobins arv levde vidare.
Judy
Okej, Judy och Moon, nu skickar vi in er.
Ham, stanna här.
Vem tror du gav dig skelettet, Ham?
Det finns en bagare på YouTube som heter Christopher Cakes.
Han är inte mitt största fan.
Men det vore en extrem reaktion
för en konstruktiv kommentar om hans video.
Jag hör dig.
Du vill att jag hittar och dödar honom.
Det sa jag verkligen inte.
Högt och tydligt.
Snälla, döda inte Christopher Cakes.
Alexa, hjälp mig att hitta Christopher.
Jag har ju sagt tusen gånger att du inte bara kan ropa i luften.
Alexa funkar inte så.
Titta, Moon och Judy är inne. Nu är spelet igång.
Alexa, hjälp mig att slippa återlämna Benny.
Jaha, minsann...
Förbannat. Det skulle se coolt ut.
Vad skådar mitt norra öga?
Två Tobins med en stor duffelväska
under en helg då Benny råkar vara försvunnen.
Skit också.
Jag lyckades till slut. Jag stoppade den allra sista återlämningen.
Jag blir en legend.
En legend!
Öppna väskan.
Mr Golovkin. Åh, nej.
Tror du att vi har Benny i väskan?
Äpplen?
Vi tänkte lägga dem på alla katedrar
eftersom vi älskar lärare.
En avledningsväska. Det betyder...
Ska jag dra ett skämt? Få Beef att skratta.
Nej. Han vill inte prata med mig.
Det här var ett misstag. Att pimpla är inte vår grej.
Det här är tråkigt, och jag är sömnig precis som de sa.
Vänta. Är det musik?
Åh, nej. Är jag i limbon?
Ja, Honeybee.
Ja.
Åk skridskor med mig, Honeybee.
Ögonglobskillen från min dröm! Låt bli mig.
Jag kan inte.
Du är min fru nu.
Kom igen. Det måste vara en dröm. Vakna, Honeybee.
Du pimplar. Du är i ett skjul. Vakna!
- Vilka är de? - De är våra vackra barn,
Chet och Roxanne.
- Mamma. - Mamma.
Honeybee, vad i...
Herregud. Nu förstår jag vad alla menade.
Jag var i limbon och det fanns ögonmonster där.
Inte konstigt att alla dina barn hatar det här.
Jag hatar det också!
Jag...
Jag är er på spåren, Tobins.
Jag ska ertappa er med Benny!
Okej, Ham Solo, nu får du klara dig själv.
Va? Ni skulle ju hjälpa mig.
Det har vi gjort, men den sista biten måste du gå ensam.
Ham, det var vi som Benny-ade dig.
Va? Varför det?
För att vi skulle slå Weakmaries?
Nej. Vi vill att du ska vara del av familjearvet.
Det här är sista chansen, Ham.
Vi visste att du också kan klara det.
Gå nu.
Så du hatar det här?
Ja. Förlåt, men det gör jag.
Jag ville vara här och umgås med min svärfar,
men vi sitter bara här knäpptysta,
och det känns som om du inte ens ville ha mig med.
Va?
Jag tog med en massa roliga saker
och min sprudlande personlighet,
och jag tänkte att pimpelfiske kanske var vår grej,
men du vill inte ha roligt med mig och jag saknar min pappa,
och jag vill köpa shorts och kliva på folk.
Honeybee, jag är ledsen att du saknar din pappa,
men jag hoppades att det här skulle vara vår grej.
Du är faktiskt mitt sista hopp.
Du låter som O-Beef-Wan Kenobi.
Vad pratar du om?
Jag vet att ungarna inte gillar limbon där man ser saker.
Har du hört om teletubbyn som äter Michelle från Huset fullt?
Det kan man säga.
Men när jag hamnar i limbon ser jag fiskarna under isen,
och jag liksom kallar på dem.
- Coolt. - Ja, det gör mig lycklig.
Stillheten, vinden och tystnaden.
Jag hoppades att nån av barnen skulle njuta av det,
men de gör de verkligen inte
och inte du heller.
Så framöver får jag väl göra det ensam.
Vet du vad, Beef?
Jag tror att jag vill ge det ett försök till.
- Vill du? - Ja.
Om jag kan se ett ögonmonster kan jag nog se en fisk.
Sant.
Men jag ska lite snabbt ta två eller tre vindrinkar till.
Det låter bra.
Och vet du vad? Ge mig en Four Loko.
Ja, för fan, Beef.
Stanna där, Ham.
Din chans med Benny är borta.
Beef, Beef.
Jag ser en fisk, precis som du sa.
Ser du den också?
Ja!
Vi kallar på den med våra sinnen.
Fånga fisken, Honeybee.
Titta!
Herregud. Var lugn.
Var lugn!
Veva. Pausa. Veva, sen pausa.
- Den kommer! - Ja.
Som att slita med sig ett par shorts från nån på rean.
Ta shortsen, Honeybee.
De andra shopparna måste tro att jag håller på att bli trött.
Så där ja. Nu har du henne.
- Sen tar du shortsen! - Gode Gud.
Hon är ett monster.
Skynda! Den är stark!
Jag har den. Vi gjorde det!
Jag har inte känt mig så levande sen jag tog tio shortskjolar för en.
Nu har jag dig.
- Jag gjorde det! Jag ertappade dig! - Med vad?
Spelar du dum fortfarande?
Ham, jag är inte född i går,
vilken även är titeln på en svartvit komedi från 50-talet.
- Judy Holliday fick en Oscar. - Schyst.
Jag kommer att leva vidare i Lone Mooses historia
som läraren som stoppade det sista Benny-buset.
Men mr Golovkin, det är ett problem.
Det här är inte Benny.
Vad är det för trams? Jag vet att du tog Benny.
Ser du? Han är borta.
Är han?
Vad är det där i hörnet då?
Förbannat. Vad är det för skelett i väskan då?
Det här?
Det här är ett av studentrådets skelett från spökbalen.
När man trycker på knappen lyser ögonen.
Nej. Nej, nej, nej.
Kan du vara snäll och lämna tillbaka det?
Men...
Okej. Vi ses, mr Golovkin.
Ledsen, lärare suger och så där.
Så Benny var i skrubben hela tiden?
Hur då, Ham?
När jag hörde om Bennys pensionering
visste jag att ni inte skulle låta mig missa chansen...
Minns ni när jag spillde het soppa på mig?
Det var inte het soppa.
Det var ljummet vatten, men det visste inte ni,
och Crispin sa:
"Ham, din stackars snorre.
Ska jag följa med?"
"Nej. Jag måste gå ensam."
Men jag gick inte till sköterskan.
Jag behövde ett avledarskelett
och som tur var var jag med i studentrådets balkommitté.
Tack gode Gud för att studenterna gillar tema.
Jag tog ett skelett och en mantel och en massa spindelringar...
SPÖKBAL
...för de är så roliga.
Det var håltimme, så jag visste att rummet var tomt.
Jag gömde den riktiga Benny och ställde dit det andra skelettet.
Jag hann precis i tid,
för Judy och Moon kom direkt efter mig,
redo att lägga vantarna på Bennys ben
och lämna dem till den ovetande brodern.
Men det var inte Bennys ben.
Du gjorde tidernas bästa Benny, och han var i skrubben hela tiden.
Jag klarade uppgiften innan den blev en uppgift.
Genialiskt.
Där fick Weakmaries så de teg.
Tobins är skelettkungarna.
Våra barn kommer att berätta om det här.
Men om skelettet redan var där,
varför en sån stor grej i dag?
Om det här var Bennys sista åktur
ville jag att vi skulle göra den tillsammans.
Vem kan det vara?
Hörni...
Det här är nog till er.
Golovkin vill få en till chans att ertappa oss.
Dags att gå till kyrkogården och hämta en avledning.
- Vem är på - Jag hjälper till.
- Jag! - Ja, för fan!
Dags att bena ur med familjen igen.
Va?
Jag hade gett upp kärleken Det var en sån smärta
Då klapprade hon in Jag glömde allting
Hon stack sina ben i mitt hjärta.
Hon är kvinnan som ger mig lycka
Jag struntar i vad andra tycka
Jag vill inte skiljas åt
För skelettet gör mig...
Så underbart glad
Bendamen
Lämna mig aldrig, damen
Du smälte mitt hjärta av sten
Ögonblicket då jag kysste ditt ben
Översättning: Louise Arnesson