Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Da.
‎Ai perfectă dreptate. ‎Trebuia să-ți spun personal,
‎dar știi bine ‎că nu am timp de absolut nimic.
‎E foarte trist.
‎Da. Dar peste câteva zile, ‎totul va fi mai bine.
‎Lasă-mi cheile, te rog. Mulțumesc!
‎Pa!
‎Gata cu vorba!
‎Să vedem ce schimbări ați făcut...
‎Mulțumesc, Sara.
‎Am lucrat la colecția ‎couture‎ de toamnă,
‎după îndrumarea ta
‎și sperăm să-ți placă ‎la fel de mult ca nouă.
‎TOAMNĂ
‎CLAUDIA: A MURIT MAMA. ‎TE ROG SĂ SUNI ACASĂ.
‎Trebuie să pleci.
‎O să ne mai vedem?
‎Nici nu-ți știu numele.
‎Numele meu e Ron.
‎Haide!
‎Iar eu sunt Salva.
‎- Plecați, vă rog! ‎- Nu ne îmbrățișezi?
‎Hai! Cară-te!
‎Valea!
‎Scumpo...
‎Aș vrea să pot veni cu tine.
‎- E înmormântare, nu petrecere. ‎- Știu.
‎Ce-o să zică familia ta dacă ‎după un an nu-ți sunt alături?
‎- Surorile mele nu știu de tine. ‎- Ce?
‎Maricruz, în legătură ‎cu situația soțului meu...
‎- Da. ‎- Să nu le zici nimic surorilor mele.
‎Da, doamnă.
‎O să le spunem că...
‎Că e plecat, și gata.
‎Dar eu credeam că el chiar e plecat.
‎E plecat.
‎Asta am și spus, e plecat.
‎Da, doamnă.
‎Impertinenta!
‎El mai lipsea!
‎Cine i-a spus?
‎E rudă.
‎Adică e aproape rudă. ‎Era normal să vină.
‎Cine sunt toți ăștia?
‎Unchi de-al doilea de-ai mamei sau ceva.
‎- Nu știu. ‎- Sau ceva.
‎- Ce? ‎- Mama nu a avut unchi de-al doilea.
‎- Care-i faza cu chiloții tanga? ‎- Despre ce vorbești?
‎- Colecția de chiloți tanga ai maică-tii. ‎- Lasă!
‎- Claudia, te rog! ‎- Dar...
‎- Cine poartă tanga la 70 de ani? ‎- Sophia Loren.
‎- Și mama. ‎- Terminați! Gata!
‎Asta ziceam și eu, dar...
‎Te rog.
‎Uite. Pun pariu pe 20 de dolari...
‎că blonda aia poartă tanga.
‎- Nu? ‎- Vin imediat.
‎Mă scuzați.
‎Scuze...
‎Condoleanțe!
‎A fost o femeie minunată.
‎Minunată!
‎Mulțumim. Mulțumim că ați venit.
‎V-a fost prietenă?
‎Cam așa ceva.
‎Dar...
‎Îmi pari cunoscută.
‎Dumneata ești...
‎Pleacă!
‎Nu ai ce căuta aici,
‎la înmormântarea soției mele. Pleacă!
‎Pleacă!
‎Tată!
‎Să aveți grijă de el!
‎O să aibă nevoie.
‎Mama voastră nu putea găsi un om mai bun.
‎Trebuie să plec.
‎Mulțumim.
‎- Cine era? ‎- Nu știu.
‎Îți place și ea, nu?
‎Nu-i cunosc pe prietenii mamei.
‎- Tu îi știi? ‎- Nu.
‎Tu stai în Madrid. Eu nu.
‎Da, locuiesc în Madrid, ‎dar am o viață socială foarte activă.
‎- M-am înscris la multe cursuri... ‎- Lasă!
‎Adică... Da.
‎Soțul tău unde e?
‎Zboară.
‎Zboară?
‎Nu i-ai spus?
‎Nu vreau să-l supăr, știi...
‎Cum adică să-l superi? ‎Ți-a murit mama.
‎- Când să-l superi dacă nu acum? ‎- Văd eu.
‎Ai venit la Madrid de două ore ‎și-mi aranjezi viața?
‎Cât tupeu!
‎- Care e lesbiana? ‎- Thespiana?
‎- Lesbiana. ‎- Ce?
‎Lesbiana!
‎Ana. Bună! Ce mai faci?
‎- Nu le mai suport pe bârfitoarele astea! ‎- Ignoră-le!
‎Sofía.
‎Sofía!
‎Nenorociții!
‎- Sunteți niște nenorociți! ‎- Tată!
‎- Sunteți... ‎- Tată, oprește-te!
‎- Lasă-mă! Afară! ‎- Tată, oprește-te!
‎- Ai grijă! Termină! ‎- Afară cu voi!
‎Doamne! Încetați!
‎Doamne, a înnebunit de tot.
‎Gata?
‎Scuze... Îmi cer scuze.
‎- Nu-i nimic, tată. ‎- Tată.
‎- Îmi pare rău. ‎- Odihnește-te!
‎- De unde avea sabia? ‎- Ce sabie? Ăla e un cuțit, Claudia.
‎- Tata nu e bine. ‎- Mie-mi pare-n formă.
‎- Mă duc la el. ‎- Claudia, acum e Sara acolo. Lasă-l!
‎Sara e cu el? ‎Tu nu ești niciodată aici, nici Sara.
‎- Nu știu când sunteți voi aici. ‎- Și e vina mea?
‎Nu vreau să dorm!
‎Numai puțin. Un pui de somn.
‎- Un pic. ‎- Nu. Să facem un pact!
‎Cinci minute.
‎Un pui de somn, atât.
‎Iar apoi, vom continua...
‎Alejandro?
‎Salut! Ce faci?
‎- Ce-i cu Alejandro, tată? ‎- Serialul lui.
‎E la televizor acum. Pornește-l, te rog!
‎Pentru că asta nu ești tu. Te iubesc!
‎Știu că vreau să fiu cu tine.
‎Ce păcat!
‎- Se însoară cu Manuelita... ‎- Te voi aștepta.
‎- Nu cu alta... ‎- Te iubesc.
‎Te iubesc mai mult decât orice pe lume. ‎Știu că nu pot trăi fără tine.
‎Bună!
‎Ce mai faci?
‎Bine.
‎Da? Dacă ai nevoie de ceva...
‎- A trecut ceva timp. Tot la New York? ‎- Da.
‎Nu ți-au lipsit astea?
‎- Nu. ‎- Vino!
‎Vrei un pahar de vin sau niște șuncă?
‎- Ce? ‎- Paella la Casa Rita.
‎- Sau tapas la Los Palomos. ‎- Toată lumea e aici.
‎N-o să plec într-un tur culinar.
‎Au trecut cinci ani. N-ai nimic de zis?
‎Nu am ce să-ți spun.
‎Sara, tu ai plecat.
‎Chiar vrei să discutăm acum ‎despre ce-a fost?
‎Tu ai plecat!
‎Te-am așteptat luni de zile. ‎Niciun telefon.
‎Nicio vizită, niciun e-mail. Nimic!
‎- Sara... ‎- Pleacă, te rog!
‎- Sara... ‎- Te rog să pleci!
‎Câtă nesimțire!
‎- Am ajuns! Ce stresant! ‎- Era și cazul!
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Am avut treabă.
‎Ne-am aranjat, da?
‎- Trezește-te mai devreme! ‎- Am întârziat doar zece minute.
‎- 12. ‎- Nu vă certați!
‎Se poate să exagerezi și mai mult?
‎Claudia, am o dimineață superbă. ‎Nu mi-o strica, da?
‎Vom citi testamentul mamei.
‎Puteți măcar odată-n viață ‎să nu vă certați ca niște adolescente?
‎Să terminăm odată și să plecăm!
‎Da. Citim testamentul ‎și plecăm acasă. Pe-aici!
‎Notarul e la 2C, cred. Stați să văd!
‎Să știți că mama voastră ‎s-a gândit mult ce să scrie în testament.
‎Am petrecut multe ore discutând.
‎Chiar așa?
‎Cât de multe?
‎În primul rând, mama voastră ‎și-a dorit ca jumătate din avere
‎să acopere îngrijirea ‎și nevoile tatălui vostru.
‎Cred că suntem toate de-acord cu asta.
‎Perfect.
‎Și cealaltă jumătate?
‎Cealaltă jumătate...
‎Cred că cel mai bine ar fi...
‎S-o ascultăm.
‎Poftim?
‎Chiar ne pui o înregistrare?
‎Înțeleg că e derutant pentru voi, ‎dar nu vă faceți griji.
‎Vă rog să fiți atente un minut.
‎Așa e mult mai ușor de înțeles.
‎- Bine. Aici? ‎- Da.
‎Sunteți gata?
‎Da.
‎Dragele mele fiice,
‎dacă urmăriți această înregistrare, ‎înseamnă că eu nu mai sunt.
‎Și de aceea vreau să vă spun
‎că sunteți cel mai bun lucru ‎care mi s-a întâmplat.
‎Cel mai bun!
‎Mi-ați umplut viața de bucurie.
‎Mi-ați oferit atâtea amintiri ‎și m-ați făcut atât de mândră.
‎Poate că nu am fost ‎cea mai bună mamă din lume.
‎Dar mă simt împlinită.
‎Doar că există un lucru pe care...
‎l-am purtat cu mine, ca o povară.
‎Pe care nu am îndrăznit să vi-l spun.
‎Nu vreau să-l duc cu mine în mormânt.
‎Pentru că vă privește pe toate.
‎Toată viața v-am ascuns ‎adevăratele voastre rădăcini.
‎Azi vă voi mărturisi că tata...
‎Pedro...
‎Nu e tatăl vostru biologic.
‎Ce-a zis?
‎Dar dacă-mi veți urma instrucțiunile,
‎în curând vă veți afla identitatea.
‎E o glumă, nu?
‎E o glumă proastă, nu?
‎Incredibil! Ce femeie fantastică!
‎Ne explici ce-a vrut să zică? ‎Tatăl nostru nu e tatăl nostru?
‎Mama voastră a vrut să spună ‎că tatăl vostru...
‎Nu e cel cu care v-a conceput.
‎Mamă, ești incredibilă!
‎Mama voastră a fost o femeie fermecătoare.
‎- Da. ‎- Și tata?
‎Tatăl vostru e steril.
‎- Ce? ‎- Bun, asta e o glumă elaborată.
‎- Stai jos! ‎- Da, e mai bine.
‎Părinții voștri au făcut un pact.
‎Normal, mama se regula cu toți, ‎iar tata stătea acasă și-o aștepta.
‎Vrei să vorbești mai frumos ‎despre mama, mai ales că e de față?
‎- E... ‎- Ce vrei să spun?
‎- Eu vorbesc urât? ‎- Încetați odată cu circul ăsta!
‎Vreți să vă calmați?
‎Un lucru e sigur: ‎distracția asta e numai meritul mamei.
‎- Ai dreptate. ‎- Da.
‎Am spus că stăm aici un minut, ‎rezolvăm și plecăm acasă.
‎Perfect!
‎De ce nu au făcut inseminare artificială?
‎Erau alte vremuri. ‎Nu se făcea așa de ușor ca acum.
‎Au încercat de două ori.
‎Și cine e tatăl nostru?
‎Tatăl biologic, adică.
‎Asta e chestia...
‎Deci...
‎Se poate să nu aveți toate ‎același tată biologic.
‎Stai puțin! Tu vrei să spui ‎că mama noastră era o femeie ușoară?
‎Am înțeles mesajul, gata.
‎Știu că nu vă e ușor.
‎Mama voastră și-a dorit ‎să aflați cine este tatăl fiecăreia.
‎Bun. ‎Faza cu paternitatea pare distractivă.
‎Dar despre moștenire ce-a zis?
‎Nu vă pot spune cât îi revine ‎fiecăreia dintre voi
‎decât atunci când vă găsiți tații.
‎E ca un concurs, nu?
‎Minunat!
‎Ne face program și după moarte.
‎- Minunat! ‎- Stai să văd dac-am înțeles.
‎Trebuie să pornim într-o căutare de tați.
‎- Corect? ‎- Corect.
‎Vă înțeleg.
‎Dar mama voastră a vrut
‎să se asigure că, ‎după ce ați stat atâta despărțite,
‎o să vă petreceți în sfârșit ‎puțin timp împreună.
‎Grozav! Bun așa.
‎- Fantastic. ‎- Un plan minunat.
‎Ia mâna de pe mine!
‎Ne spui și de unde să începem?
‎Trebuie să începem de la un tip, Pablo.
‎Pablo. Cine știe cine e Pablo ăsta?
‎Eu nu fac porcăria asta.
‎- Mama a zis... ‎- Mamei nu i-a păsat de mine.
‎Nu i-ar păsa dacă vin sau nu cu voi.
‎Faza e că, dacă nu vii, ‎nimeni nu primește banii, Lucía.
‎Banii mută și munții din loc.
‎Și tata?
‎Ce-i spunem tatei? ‎Ce-i cu vânătoarea asta?
‎Nu, nu-i spunem nimic tatei. ‎Și așa e foarte supărat.
‎Bună, fetelor! Ați văzut-o pe mama?
‎- Tată. ‎- Tată.
‎Nu-mi găsesc pantalonii Prințul de Wales
‎și am nevoie de ei. ‎Sper că sunt călcați, că altfel...
‎- Îi căutăm și ți-i aducem. ‎- Da?
‎- Da. ‎- Vreau să te rog ceva. Te rog mult...
‎Azi începe serialul lui Alejandro.
‎Vreau să fiu elegant, să par rafinat.
‎- Ți-i aducem noi, tată. ‎- Da?
‎Da, dar mă simt groaznic.
‎Ăla e tatăl nostru!
‎Degeaba căutăm noi altă spermă.
‎Da, dar o altă spermă ‎ne-ar putea ajuta să înțelegem
‎de ce suntem așa de diferite.
‎Sper să înțeleg și eu ‎de ce nu m-am simțit bine aici.
‎Ce facem? Îi căutăm sau nu?
‎Să vedem...
‎- Aici? ‎- Da.
‎La numărul 3, nu?
‎- Intrăm! ‎- Hai!
‎Un artist.
‎Mă rog...
‎E cineva?
‎Băga-mi-aș!
‎E cineva?
‎Hei!
‎Da! Vin imediat!
‎O clipă, vă rog!
‎- I-aș trage-o! ‎- Lucía, poate e taică-tu!
‎- Și ce? ‎- Ar putea fi fiul mamei.
‎- A fost la înmormântare? ‎- Mă scuzați, eram...
‎Distras. Când îți vine inspirația...
‎Îmi pictam propriul corp.
‎Corpul e cel mai bun de explorat. ‎Asta înseamnă pictură.
‎Bună, tuturor!
‎Mamă!
‎Eu sunt Pablo.
‎- Bună! ‎- Sofía.
‎Lucía.
‎- Pablo. ‎- Sara.
‎- O să te murdăresc. ‎- Lasă...
‎- Pablo. ‎- Clau... Claudia.
‎Încântată.
‎În primul rând, îmi cer scuze
‎că nu m-am prezentat la înmormântare.
‎Nu știu ce să fac când moare cineva.
‎- Mă blochez. ‎- Știi cine suntem?
‎Clar. Patru frumoase ca voi... ‎Sigur sunteți fiicele lui Carmen.
‎Și sunt tare fericit ‎că v-ați gândit să veniți aici.
‎Foarte fericit.
‎Fiindcă mama voastră ‎nu m-a lăsat să vă cunosc.
‎Era importantă și părerea tatălui vostru.
‎Și acum nu mai e?
‎Îmi pui și mie un pahar de vin ‎dacă tu bei deja?
‎Vin! Bineînțeles!
‎Vinul e viață. Vino!
‎Știe franceză.
‎Pe bune?
‎- Nu pot să... ‎- Nu-i așa?
‎Ai văzut tabloul ăla?
‎E un vagin.
‎Cam mare, nu crezi?
‎E o păsărică, fetelor. O păsărică.
‎Știu, dar pare mare.
‎Vagine albastre...
‎Am înțeles.
‎Ador haosul ăsta!
‎Mamă!
‎Poftim vinul!
‎Mersi!
‎Tu nu...
‎Eu beau din sticlă.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Așa, despre mama voastră... ‎Am cunoscut-o la un muzeu.
‎Eram student la Arte ‎și eram fascinat de ea.
‎O tot urmăream și o rugam ‎să mă lase să-i fac un portret.
‎Scuze, un portret în stilul ‎celor pe care le faci tu?
‎- Da, bineînțeles. ‎- Mă gândeam eu.
‎Of, Carmen...
‎Carmen, iubirea mea...
‎Mama voastră era o ființă radiantă.
‎Un suflet pur.
‎Parcă o și văd aici, cu mine.
‎Eram goi, vorbind despre ‎rău și bine, și artă ore întregi.
‎Așa e, eram cu mult mai tânăr, ‎dar mereu mi-am zis
‎că iubirea în brațele unei femei ‎mai mature e o sursă de inspirație.
‎Nudul de acasă ‎e mama pictată de tine?
‎Așa e.
‎- Te pricepi. ‎- Mereu mi-a plăcut.
‎Și femeile.
‎Femeile dezbrăcate. ‎Bine, soră-mii îi plac și îmbrăcate.
‎Adică ea e...
‎- Ce legătură are asta? ‎- N-are.
‎Numai oamenii cu adevărat interesanți ‎pot vedea dincolo de aceste fleacuri.
‎Ei știu că iubirea e mai importantă ‎decât sexul. Bărbați, femei.
‎Importantă e pielea. ‎Legătura cu pielea, nu?
‎Fără simțul păcatului. ‎Virgini ca la început.
‎Sora mea crede că suntem pământ.
‎Doamne, nu! ‎Ar însemna că nu suntem nimic.
‎Eu, de pildă, cercetez cosmosul ‎prin intermediul corpului uman.
‎Mai ales prin corpul femeii, ‎care e perfect.
‎Formele unei femei reprezintă ‎echilibrul întruchipat.
‎- Dar și formele unui bărbat... ‎- Bine.
‎Mă scuzați că vă întrerup, ‎e foarte interesant...
‎Arta, universul... Da.
‎Noi încercăm să ne găsim tatăl.
‎- Pe unul dintre ei. ‎- Da.
‎După toate câte s-au întâmplat cu mama ‎și indiciile pe care ni le-a lăsat,
‎credem că tu ești unul dintre tați.
‎Poate că ai procreat cu mama noastră.
‎Am făcut sex.
‎- Cu toții procreăm făcând sex. ‎- Da.
‎Eu nu cred în știință. Eu cred în Sine.
‎Și știu că am venit pe lumea asta ca să ‎împărtășesc arta mea, pe mine însumi.
‎Am atât de multe...
‎de oferit.
‎- Fabulos! ‎- Ce profund!
‎- Și tu pictezi? ‎- Nu, nu. Ea pictează.
‎Eu. Și eu sunt artistă.
‎Atunci înțelegi perfect ce vreau să zic.
‎Știai că ai o fiică, ‎dar nu te-ai gândit niciodată
‎să ai grijă de ea? Dacă știai.
‎Absolut deloc. ‎Nu m-am văzut niciodată având copii.
‎Poate ne zici care dintre noi ‎crezi tu că e fiica ta.
‎- Nu știți? ‎- Nu. Ce?
‎- De asta am și venit aici. ‎- Carmen... Ești fantastică!
‎- Mă face să râd și după moarte. ‎- Nouă nu prea ne vine să râdem.
‎Sigur că nu. Înțeleg.
‎Dacă-ți spunem datele noastre ‎de naștere și facem un calcul,
‎poate că o să-ți dai seama...
‎Nu, nu e chiar așa de simplu. ‎Am fost mulți ani cu mama voastră.
‎V-ați născut în aceeași perioadă, ‎ceea ce înseamnă că
‎aș putea fi tatăl oricăreia
‎sau al niciuneia.
‎- Deci facem un test ADN? ‎- Da, păi, în cazul ăsta...
‎Nu, nu. V-am spus că nu cred în știință.
‎Punct! Să vă explic.
‎Eu nu voi reduce individualitatea mea ‎la o analiză de laborator.
‎Corpul meu e o operă de artă, un templu. ‎Nu vreau să-mi pierd șarmul...
‎Atunci ne spui și nouă cum să facem?
‎- Da. ‎- Haideți!
‎- Asta e... ‎- El e un templu, auzi!
‎Nu putem face nimic.
‎- Nu pot să cred! ‎- OK.
‎- Stați să mă uit la voi! ‎- Ce?
‎- Cum adică? ‎- Sunt pictor. Lăsați-mă să vă privesc!
‎Eu văd lucruri ascunse celorlalți.
‎- Hai! ‎- Vreau să vă fac...
‎- Nu. ‎- Nu?
‎La revedere!
‎- Tu! ‎- Nu suntem la Miss aici.
‎Nu te mișca!
‎Ai aceeași lumină ca a mamei tale. ‎Vine din interior, e ca un far.
‎Serios?
‎Serios! Făcând asta, o să văd ‎mai multe decât într-un test ADN.
‎Uite ce e, pe mine nu mă poți păcăli.
‎- Hai! ‎- Stați!
‎Ia-ți adio de la tac-tu!
‎- Vreau să te pictez! ‎- Nu.
‎- Marș de-aici! ‎- Să nu ne certăm! Ieși!
‎Stați!
‎Doamne, ce idiot!
‎V-aș fi dăruit nemurirea!
‎- De când bei? ‎- Ce?
‎Tot timpul ai un pahar de vin în mână.
‎Păi...
‎La cum e situația asta, nu e de mirare.
‎Și soțul tău?
‎Ce-i cu el?
‎Raúl a aflat de mama? ‎I-ai spus?
‎Normal. Cum să nu-i spun?
‎Și?
‎Ca să vezi... E...
‎În stare de șoc fiindcă...
‎A iubit-o mult pe mama.
‎- E supărat, e distrus. ‎- Da.
‎M-am mai gândit și nu mă interesează ‎viața sexuală a mamei.
‎- Gata! ‎- Dar dl Luis a zis că...
‎- Mama vrea să aflăm... ‎- Uite ce e...
‎Mă scuzi, ‎dar nu-mi pasă ce și-a dorit mama.
‎Nu putem cerși așa paternitatea, ‎de parcă am fi niște...
‎Nu știu...
‎Atunci îl sunăm ‎și-i zicem că renunțăm la moștenire.
‎- Și gata. ‎- Nu, nu. Nu am zis asta.
‎Păi, știi foarte bine că nu primim banii ‎dacă nu ne găsim tații.
‎Zi-i notarului că renunțăm!
‎Da, sigur că da. Sună-l! Ce-mi pasă mie?
‎- Eu nu te opresc. ‎- Eu da.
‎- Da? ‎- Te-ai răzgândit?
‎Întâi ai zis că e o prostie și acum vrei?
‎Tot cred că e o prostie.
‎Și cred că mama râde și acum de noi.
‎Dar vreau să aflu cine e tatăl meu. ‎Vreau să terminăm odată.
‎Bine.
‎Hai să votăm! Așa e cel mai corect.
‎- OK. ‎- Fantastic.
‎Cine vrea să continue?
‎Poftim! Egalitate.
‎Eu sunt de acord cu tine, bine?
‎Dar cred că trebuie să facem ‎ce ne-a rugat mama.
‎- Gata, suntem trei. Majoritate. ‎- Gata? E majoritate.
‎Bun. Hai să vedem pe care tată ‎îl vom cunoaște mâine!
‎RAÚL SOȚUL
‎- Sună cineva la ușă. ‎- Da, voiam să răspund...
‎E Don Juan!
‎- Intră! ‎- Bine.
‎- Bună! ‎- Eu plec, am treabă.
‎Pe mâine!
‎Alejandro, nu știu dacă e bine ce faci.
‎Nu, sunt pentru taică-tu.
‎Și asta, la fel.
‎Bine.
‎Trebuie să le pui în apă.
‎OK. Hai să...
‎Să gustăm crema de zahăr ars.
‎Sigur că da!
‎- Sarita... ‎- Nu. Cât de des vii pe-aici?
‎Păi, să-ți zic precis...
‎Când vrea el. E la el acasă aici.
‎Acum suntem noi aici, ‎nu mai are de ce să vină.
‎Cum adică? E cea mai gustoasă cremă de ‎zahăr ars pe care am mâncat-o vreodată!
‎Da, dar putem să aflăm de unde o ia.
‎Mama mea o face.
‎Trebuie să vină și mama ta o dată
‎și să facem ‎o degustare adevărată cu crema ei.
‎Sara, ce părere ai?
‎Tată...
‎Eu și Alejandro ‎nu mai suntem împreună, să știi.
‎Îi cerem rețeta mamei lui.
‎- Bine? ‎- Sigur.
‎Sara, știu că ți-ai părăsit ‎iubitul ca să te muți în SUA.
‎Ți-ai părăsit și familia ‎și te-ai mai și mutat într-un oraș
‎în care sunt doar hamburgeri și salvamari ‎în costume de baie roșii și urâte.
‎Eu nu am părăsit pe nimeni.
‎Am plecat în SUA ‎ca să-mi împlinesc un vis.
‎Un vis?
‎Și ce faci cu visele
‎când ești singură?
‎Întreab-o pe mama!
‎Mama nu te-a părăsit.
‎Ba m-a părăsit...
‎M-a părăsit acum mult timp.
‎S-a descotorosit de mine.
‎Ca de un pantof vechi.
‎Și eu mă simt așa.
‎Îți dau un sfat, Sarita.
‎Învață de la ea, ‎învață din greșelile mamei tale!
‎Să nu-i pierzi niciodată
‎pe cei ce te iubesc.
‎Iar acum să mâncăm ‎o cremă de zahăr ars adevărată!
‎Cea mai bună!
‎Cum e?
‎FLORĂRIE ȘI CEAINĂRIE
‎Bună!
‎Bună ziua!
‎Tu ești mezina lui Carmen, nu?
‎- Da. ‎- Lucía.
‎- Ați fost la slujbă? ‎- Da.
‎Eu sunt Inés.
‎- Încântată. ‎- Ne putem tutui.
‎Am fost prietenă bună cu mama ta.
‎- Serios? ‎- Da.
‎De când s-a mutat în cartier.
‎- Acum mai bine de 30 de ani! ‎- Exact.
‎Treizeci de ani.
‎Bun. Cu ce te servesc?
‎Două espresso cu lapte ‎și două cafele normale, la pachet.
‎Imediat!
‎- E ciudat că nu ne-am cunoscut. ‎- Erai foarte mică.
‎Apropo, scuze pentru faza cu tata.
‎Faza e că...
‎Își pierde mințile. Nu e bine.
‎Nicio grijă. Îl cunosc pe tatăl tău.
‎Știu că e un om minunat.
‎Sigur nu i-a fost ușor să știe
‎că a împărțit-o pe mama ta cu atâția.
‎Ce știi tu despre asta?
‎Păi...
‎Nu vrei să-mi zici?
‎O să respect dorința mamei tale.
‎Voia ca voi să vă descoperiți ‎singure identitatea.
‎- Da. ‎- Nu costă nimic. Din partea mea.
‎Nu, te rog.
‎Așa o să mai vii ‎ca să plătești, și ne revedem.
‎Vrei și un fursec?
‎- Nu. ‎- O negresă?
‎Nu.
‎Mă bucur mult că te-am cunoscut. Sincer.
‎Mulțumesc!
‎Pa, Lucía!
‎Of, Carmen!
‎Crezi că mama conducea atât ‎ca să și-o tragă?
‎Putem să nu mai vorbim ‎despre mama ca despre o târfă?
‎- Era o târfă, Claudia. ‎- Taci!
‎- Claudia, ce problemă ai tu cu sexul? ‎- Eu? Nu am absolut nicio problemă.
‎Nu? Când ți-ai pus-o ultima oară?
‎Stai puțin... Ce treabă ai tu ‎dacă eu m-am culcat cu soțul meu sau nu?
‎Nu e treaba mea, dar știi ceva?
‎Tu mereu critici relațiile mele ‎și ale Lucíei, așa că...
‎Sper că înțelegi că faptul că am aflat ‎că mama era o starletă porno...
‎- E șocant. ‎- O starletă?
‎O starletă porno? ‎Mama era o femeie obișnuită.
‎Era liberă!
‎Liberă, da, dar nu obișnuită...
‎Când ți-ai tras-o ultima oară cu Raúl?
‎- Chiar trebuie să răspund? ‎- Da!
‎Nu e umilitor, Raúl e soțul tău. ‎Să faci sex e ceva normal.
‎Bineînțeles că e normal...
‎- Acum câteva zile. ‎- Câte?
‎Păi...
‎Două săptămâni.
‎- Cred că vreo două luni. ‎- Da, cam așa ceva.
‎- Cinci luni. ‎- Cinci luni?
‎- Ce? ‎- Nimic, era evident.
‎- Ce anume? ‎- Că tu și Raúl aveți probleme.
‎Că treceți printr-o perioadă grea. ‎Nu te mai întrebăm...
‎- ...când ați făcut sex înainte de asta. ‎- Nu.
‎- Nu dă bine pe Instagram. ‎- De asta am luat o singură mașină?
‎Că să mă încolțiți și să răspund?
‎- Să-mi ziceți că am o viață de rahat. ‎- Nu!
‎- Hei! ‎- Nu, scuză-mă...
‎Dar așa e, viața mea e de rahat.
‎Dar fiți atente! Măcar eu
‎nu trebuie să mă culc ‎cu primul tip pe care-l întâlnesc,
‎ca să am din nou încredere în mine.
‎Și nici să fiu în fiecare seară cu altă ‎fată fiindcă nu pot sta într-o relație.
‎Stai, că nu scapi! ‎Și nici nu mă afund în muncă,
‎că nu recunosc că-l iubesc pe fostul
‎și că sunt orgolioasă și nu-l pot ierta.
‎Așa e, viața mea e de rahat, ‎dar la fel e și a ta, și a ta, și a ta.
‎Îmi vine să te pocnesc.
‎Niciodată n-ai vorbit așa!
‎- Eu nu-l iubesc pe Alejandro. ‎- Nu, sigur că nu!
‎- Și eu pot avea o relație. ‎- Sigur că da!
‎Nu ne-ai prezentat nicio iubită de-a ta.
‎Nu-i nimic, scumpo. ‎Toate avem rahaturile noastre personale.
‎Nu-i nimic, se întâmplă.
‎Vă propun ceva. Hai să fumăm pipa păcii!
‎Ce pipă?
‎- Eu nu fumez. ‎- A vrut mama.
‎Ține!
‎- Pun niște muzică. ‎- Ce-i aia?
‎- Un cui, deșteapto! ‎- Serios. Ce e?
‎- Marijuana. ‎- Marijuana.
‎Adică...
‎- Hai! ‎- Hai, trage un fum!
‎Vrei să mă înec?
‎N-am mai fumat de secole!
‎Dacă sunt altfel decât ei
‎Nu sunt a nimănui ‎Nu aparțin nimănui
‎Cui îi pasă ce fac eu?
‎Cui îi pasă ce spun eu?
‎Asta sunt eu și așa voi fi mereu
‎Niciodată nu mă voi schimba
‎Uite, că-i place!
‎- Ce? ‎- Cui îi pasă ce fac eu?
‎Cui îi pasă ce spun eu?
‎Așa sunt eu și așa voi fi mereu
‎Niciodată nu mă voi schimba
‎O fi vina mea ‎Că nu vreau să fiu ca restul lumii
‎Dar e prea târziu acum să mă schimb
‎Cred și-acum în ce-am crezut mereu
‎Nu mă las
‎Cum îl cheamă pe ăsta?
‎Eu sunt părintele Díaz.
‎Mă bucur că ați venit în vizită.
‎Presupun că știți că mama voastră ‎nu m-a lăsat să vă văd pe niciuna.
‎Da, știm.
‎E o binecuvântare pentru mine ‎să vă cunosc.
‎M-am rugat lui Dumnezeu pentru asta.
‎L-am rugat și să aibă grijă de voi.
‎Părinte, eu am crezut că nu puteți să...
‎- Vrea să spună că... ‎- S-o faceți.
‎Nu ne așteptam să fiți un...
‎- Un călugăr, nu? ‎- Exact.
‎- Pe aici. ‎- Și orb. Un călugăr orb.
‎Și orbii o fac, să știi.
‎Te aude.
‎Mi-o amintesc bine.
‎Ce forme...
‎Ce zâmbet...
‎Felul grațios în care se mișca.
‎- Părinte, te abați de la subiect. ‎- Da.
‎- Încercăm să-l găsim pe tata. ‎- Pe unul dintre ei.
‎- Da. ‎- Așa e. Iertați-mă!
‎Ideea e că...
‎Atunci când i-am spus ce simt pentru ea,
‎în loc să-mi dea o palmă,
‎Carmen a venit cu ideea ‎să se culce cu mine.
‎E de-a dreptul șocant.
‎- Și cică eu sunt dezmățata. ‎- Și eu.
‎S-a întâmplat o dată, dar...
‎A fost suficient, am satisfăcut-o.
‎Peste câteva luni, mi-a scris o scrisoare ‎în care îmi mulțumea pentru colaborare.
‎Eu mă dedicasem deja Domnului ‎și nu mai puteam să ies din asta.
‎N-a mai putut „ieși” din asta...
‎Știm că acel moment ‎a fost foarte important pentru dv.
‎- Sigur vă amintiți data, nu? ‎- Cum aș putea să uit?
‎2 aprilie 1985.
‎Am făcut dragoste de la 6:55 la 6:60.
‎- Adică până la 7:00. ‎- E Sofía.
‎- Părinte... ‎- Fiica mea!
‎- Nu... ‎- Fata mea!
‎- Nu, ea e fiica dv. Scuze. ‎- A! Fata mea!
‎- Nu eu, ea. ‎- Nu, nici ea.
‎Fata mea...
‎Lasă-mă să...
‎Mereu mi-am închipuit că ești frumoasă.
‎Vreau să te îmbrățișez!
‎Fata mea...
‎- Fata mea! ‎- E de la marijuana?
‎- Nu știu dacă e o idee bună. ‎- Ce? Mie mi se pare firesc.
‎- Ea l-a găsit, noi nu. ‎- Știu.
‎Sara, tipul e ciudat, ‎dar ea trebuie să facă asta. E bine așa.
‎Spune-i tu!
‎Eu?
‎- Alo? ‎- Salut!
‎În sfârșit!
‎Credeam că nu mai vrei să vorbim.
‎Marta...
‎Uite ce e...
‎Știu că tu
‎aștepți ceva de la mine ce eu nu...
‎Nu, e vina mea.
‎De ce zici asta?
‎Fiindcă mi-am făcut speranțe.
‎S-ar putea să ne logodim cândva și...
‎Tu să dispari.
‎Și să nu mai dai niciun semn.
‎Marta...
‎Nu-ți închipui cât de greu e.
‎Nu voi fi aici mereu, Sofía.
‎Știu.
‎Vorbim mâine.
‎Pe mâine!
‎Bună!
‎Hei...
‎Cum te simți?
‎Nu știu.
‎- Credeam că va fi altfel. ‎- Da.
‎Sunt lesbiană și sunt atee.
‎Și tatăl meu e preot.
‎- Parc-ar fi un banc. ‎- Da, așa pare.
‎Dar tu măcar știi cine e tatăl tău.
‎Nu?
‎Spune-i!
‎- Ce e? ‎- Avem nevoie de tine, atâta tot.
‎Te rog. Pablo nu e tatăl nostru, ‎așa că numai tu ne poți ajuta.
‎Du-te la el și ia o mostră de ADN!
‎Ați auzit ce-a zis, nu crede în teste.
‎Așa e, dar cât am stat acolo, ‎am observat că...
‎- Da. ‎- Că te cam plăcea.
‎- Exact. ‎- Cred că ai putea să vorbești cu el.
‎Da, și să-i iei o unghie.
‎Sau un fir de păr.
‎- Sigur, un fir de păr. ‎- Poate.
‎Și o gumă pe care a mestecat-o e bună.
‎- Ceva mic. ‎- Și aia merge la testul ADN.
‎- Glumiți! ‎- Nu!
‎Ar fi mai ușor să pozezi ‎pentru el și să iei un fir de păr.
‎Atât!
‎Și facem noi restul.
‎Plus că sigur o să-ți dea un tablou.
‎Am tablourile mele.
‎Ați văzut ce pictează el? Nuduri.
‎Da, dar tu ești foarte deschisă, ‎nu te deranjează.
‎Așa e, dar vreți să mă dezbrac ‎în fața unuia dintre tați?
‎- Nu mă deranjează. ‎- Nici pe mine.
‎- Deloc.
‎Dacă te dezbraci ‎în fața unui posibil tată,
‎eu n-am nimic împotrivă.
‎Știți ceva? Alta e faza.
‎Faza e că e absurd ce spuneți ‎și că sunteți nebune.
‎Te rog, Sofía. Răspunsul e în testul ADN.
‎Și gândește-te că așa terminăm odată.
‎Nu știu... Te rog.
‎Fă-o pentru noi!
‎Haide!
‎Vezi? Nu mai fi așa negativistă!
‎Ce zici, Claudia?
‎Mama nu s-a culcat ‎numai cu hipioți și cu preoți.
‎Sper...
‎Tipu' ăsta sigur e elegant.
‎- Nu știm încă, nu-l cunoaștem. ‎- Lucrurile astea se simt.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎Trebuie să ne vedem cu dl Víctor...
‎- Nozal. ‎- Víctor Nozal.
‎- Îl anunț. ‎- Bine.
‎- La etajul șapte. ‎- Mulțumim.
‎Marmură de Carrara. Superb!
‎Bună! Tu ești Víctor?
‎- Da. ‎- Bună!
‎- Încântat. ‎- Și eu.
‎- Bună! ‎- Vă rog.
‎Să mergem în biroul meu!
‎Apropo, clădirea arată minunat.
‎Printre primele mele proiecte ca arhitect.
‎Am vrut să pun în valoare curentele ‎arhitecturale ce mă obsedau în facultate.
‎Divin!
‎Luați loc! Vreți să beți ceva?
‎- Nu. ‎- Da!
‎Cabernet Sauvignon e preferatul meu.
‎Prea bine.
‎Mama voastră...
‎Era din altă lume. ‎Am cerut-o de soție de multe ori...
‎Dar mi-a zis că nu-l lasă pe Pedro.
‎Nu înțelegeam cum poate fi ‎atât de pasională cu mine
‎și-apoi să se ducă la altul.
‎Nu e nevoie de toate detaliile. Mulțumim!
‎Căsătoria e supraevaluată
‎și în lume sunt ‎tot mai puțini oameni sinceri.
‎Víctor, te simți bine?
‎Ați venit să aflați adevărul...
‎Iar eu vă mint.
‎Căcat! Pe bune?
‎Biroul ăsta, costumul ăsta... ‎Nu sunt ale mele.
‎Nici măcar pantofii.
‎Dar tu ești Víctor, nu? Amantul mamei.
‎Da, dar nu sunt arhitectul clădirii.
‎Sunt...
‎Omul de serviciu.
‎Fac curățenie în birouri în weekend.
‎Crezi că ne arde de așa ceva?
‎Nu voiam ca fiica mea
‎să afle că sunt un ratat.
‎Un alcoolic care a pierdut totul, ‎dependent de jocuri.
‎Adică ești un om al străzii?
‎Mai ții minte datele ‎când ai avut relații cu mama noastră?
‎Relația noastră a durat mulți ani, ‎dar nu continuu.
‎Deci oricare poate fi fiica ta.
‎Nu, nu oricare.
‎Doar cea pe care
‎o cheamă ca pe mama mea.
‎Cum o cheamă pe mama ta?
‎Claudia.
‎Eu sunt.
‎Eu sunt Claudia.
‎Fata mea...
‎Ador atelierul tău!
‎E minunat!
‎Da.
‎Îmi place și că nu sunt tatăl tău.
‎Ce-ar fi să te întinzi? Întinde-te!
‎E mai elegant.
‎Da. Nu sunt obișnuită ‎să stau în partea asta.
‎- De obicei, eu pictez. ‎- E greu.
‎Și să pozezi e foarte greu.
‎- Îți dai basca jos? ‎- Da.
‎Scuze...
‎Uite!
‎Mamă!
‎Nu știu cum să stau. Mă ajuți tu?
‎Sigur că da.
‎De obicei merge așa, deși e cam incomod. ‎Vino cu coapsa mai în față!
‎Și întinde mai mult piciorul.
‎Nu știu dacă te ajută...
‎S-ar putea să nu te ajute pernele astea.
‎Picioarele.
‎- Poate... ‎- Așa.
‎Să le așezăm așa...
‎E mai bine?
‎Iartă-mă, dar faptul că sunt aici, acum...
‎Mă trimite cu gândul la mama. ‎Îmi amintesc de ea...
‎Iartă-mă!
‎Mă emoționez așa...
‎Mă îmbrățișezi?
‎Dacă nu te deranjează...
‎Vrei să te îmbrățișez?
‎Nu, lasă, nu contează. Scuze!
‎Sigur că da. ‎Vreau să fii cât mai relaxată posibil.
‎Da, scuză-mă...
‎Bun.
‎Da.
‎Scuze! Ce s-a întâmplat?
‎- Nu știu... ‎- Inelul meu!
‎- Scuze... ‎- Nicio problemă.
‎Mă simt mult mai bine. ‎Sunt mult mai relaxată. Mulțumesc.
‎Te înțeleg.
‎Și eu sunt emoționat.
‎Mă emoționam când o pictam ‎pe mama ta, dar și acum.
‎Claudia.
‎Salut!
‎- Rămâi peste noapte? ‎- Cred că da.
‎Nu ai de ce să te rușinezi.
‎Ei bine...
‎S-au întâmplat multe și repede.
‎- Mi-am mințit tatăl. ‎- De fapt, eu l-am mințit, nu tu.
‎Da, dar nu eram...
‎Nu știu.
‎O să fii pregătită.
‎Nu?
‎- Să te odihnești! ‎- Mulțumesc.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎Și baftă mâine!
‎Te calmezi odată?
‎Nu pricep cum poți fi atât de calmă!
‎- Ori e tatăl tău, ori al meu. ‎- O să aflăm din analize.
‎CLINICA TENDHALS ‎LABORATOR
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Am venit să luăm niște rezultate.
‎Mulțumim!
‎E cineva?
‎Bună!
‎Îmi place!
‎- Ești nebun! ‎- Nu.
‎- Scuze! ‎- Vreau să te pictez iar.
‎Sofía?
‎Sara!
‎- Ce cauți aici? ‎- Te-ai culcat cu tatăl meu?
‎Fata mea!
‎Sara, eu...
‎Sara! Stai!
‎- Lasă-mă! ‎- Ascultă-mă... Calmează-te! E OK...
‎Nu înseamnă nimic.
‎Nu-mi pasă cu cine te culci, Sofía.
‎Nu mă interesează ‎cât de deschisă ești. Nu-mi pasă!
‎Sara, ascultă-mă! ‎Asta a fost doar o experiență.
‎Sper că ți-a plăcut experiența,
‎fiindcă pentru mine chiar înseamnă ceva.
‎Sara, nu fi supărată!
‎Știai bine că e unul ‎dintre tații noștri și nu ți-a păsat.
‎Nu poți face mereu numai ce vrei.
‎Cei care iubesc
‎Știu cât de mult riscă să sufere
‎VIAȚA MEA FĂRĂ EA
‎Cei care încearcă
‎Să devină ceea ce nu sunt
‎Se pierd
‎Și
‎Nu vor mai fi găsiți
‎CERERE DE DIVORȚ
‎Suntem prea mândri
‎Să acceptăm
‎Viața așa cum e
‎Așa că
‎Ne ascundem
‎Și
‎Nu vom mai fi găsiți
‎Mergem mai departe...
‎Pot să mă așez?
‎Ce cauți aici, Alejandro?
‎Aș putea să mint și să zic ‎că îmi plimb câinele.
‎Sau că mereu cumpăr ziarul de acolo.
‎Locul ăsta îmi amintește de tine.
‎Sara, știu prin ce treci.
‎Ba nu, nu știi.
‎N-ai nici cea mai vagă idee.
‎Nu știi.
‎Vreau să-ți spun ceva.
‎Mâine plec.
‎Plec departe, ca s-o iau de la capăt.
‎Altfel nu te voi putea uita.
‎Am greșit. Trebuia să mă urc ‎cu tine în avion și n-am făcut-o.
‎Nu mai pot face nimic.
‎Sara...
‎Sara, vei fi mereu iubirea vieții mele.
‎Iartă-mă că te-am dezamăgit.
‎Bună!
‎Am venit să-l văd pe dl Víctor.
‎Omul de serviciu?
‎- Da, domnul de serviciu. ‎- Etajul 7.
‎Víctor. Víctor.
‎Bună!
‎Ce surpriză!
‎Cu ce ocazie pe-aici? Sunt și ele?
‎Nu, doar eu.
‎Te simți bine?
‎Pot să te ajut cu ceva?
‎Păi...
‎- Ieri... ‎- Ieri a fost o zi de neuitat.
‎Mi s-a împlinit un vis.
‎Mi-am cunoscut fiica, pe Claudia.
‎Stai! Scuze.
‎Scuze. Despre asta voiam să vorbim.
‎Claudia de ieri...
‎Nu e Claudia.
‎E Sara, sora mea.
‎Eu sunt Claudia.
‎Ce?
‎Nu înțeleg. Ce?
‎Am intrat în clădirea asta frumoasă,
‎în biroul ăla elegant...
‎Dar apoi ne-ai zis adevărul.
‎Iar eu sunt proastă uneori.
‎Și am rămas șocată.
‎Voiam să-mi cer iertare.
‎Deci tu ești?
‎Claudia?
‎Fiica mea?
‎Nu am de ce să te iert.
‎Te înțeleg perfect.
‎Nu așa sperai să fie tatăl tău.
‎Nu...
‎Poate că...
‎Mă așteptam să descopăr alt om,
‎dar te asigur că tu ești ‎tatăl de care am nevoie acum în viața mea.
‎Fata mea...
‎Vino încoace!
‎Lucía.
‎Te simți bine?
‎- Da. ‎- Ai înghețat.
‎Vino să-ți fac o cafea!
‎Ce cauți aici așa de devreme?
‎- Normal că te-a iubit, Lucía. ‎- Ba nu.
‎Niciodată nu i-a păsat de mine.
‎Nici când și-a luat adio. Niciodată!
‎- Nu vorbi așa! ‎- Ăsta e adevărul.
‎Nu vezi? Toate surorile mele ‎știu cine e tatăl lor.
‎Dar eu?
‎Nu înțeleg. Cu mine ce-i?
‎Adică eu nu am tată?
‎Sunt adoptată? Nu știu. Cu mine ce-i?
‎Nu-ți pierde speranța! O să afli.
‎Viața e grea uneori. ‎Uită-te ce greu mi-a fost mie.
‎Am plâns mult, foarte mult.
‎Oceane de lacrimi.
‎Dar am luptat pentru fericire.
‎Ar fi bine să te duci la notar.
‎Ce?
‎Sună-ți surorile!
‎Mai e ceva ce nu v-a zis mama voastră.
‎Cel mai important lucru.
‎Cum adică?
‎Vin și eu cu tine.
‎Lucía...
‎O să vezi. Crede-mă!
‎- Bună dimineața! ‎- Bună!
‎Luați loc, vă rog!
‎Mai bine ne așezăm. ‎Cine știe ce-a mai zis mami...
‎Mă bucur că ați aflat tot ce voiați.
‎- Putem trece la subiect? ‎- Sau nu chiar tot, înțeleg...
‎- Pui înregistrarea aia odată? ‎- Nu te îngrijora.
‎- O clipă. Stai așa... ‎- Mulțumesc.
‎Mă bucur că vedeți această înregistrare.
‎Asta înseamnă că ați descoperit ‎deja cine sunt tații voștri biologici.
‎Mă rog, trei dintre ei...
‎Sara, fetița mea dragă...
‎Ești puternică și independentă. ‎Tu îmi semeni cel mai mult.
‎Sper că această călătorie ‎te-a apropiat de surorile tale.
‎Și sper că ți-ai dat seama ‎că cel mai important lucru în viață
‎nu e să fii numărul unu...
‎Ci să fii înconjurată ‎de cei care au nevoie de tine
‎și care te iubesc.
‎Frumoasa mea Claudia...
‎Știu că ai o inimă de aur.
‎O aveai de când erai mică.
‎Sunt sigură că, după toate acestea,
‎vei putea să găsești din nou ‎bunătatea în inima ta
‎și să le accepți pe surorile tale ‎așa cum sunt ele.
‎Și te vei accepta și pe tine însăți,
‎fără să-ți pese de ce cred ceilalți
‎sau să-ți aștepți soțul
‎care nu te merită.
‎Sofía mea...
‎Ai fost mereu rebelă, curajoasă și liberă.
‎Dar trebuie să înțelegi ‎că nu trăiești într-o lume
‎care percepe libertatea la fel ca tine.
‎A venit vremea ‎să fii sinceră cu tine însăți.
‎Și dacă ții cu adevărat la cineva,
‎spune-i!
‎Curajul nu înseamnă doar să fii singur,
‎ci să știi și cum să fii cu cineva.
‎În ultimul rând...
‎Scumpa mea Lucía.
‎Fetița mea dragă...
‎Nici nu-ți închipui cât de specială ‎și unică ești pentru mine.
‎Nu ți-a fost frică să fii tu însăți,
‎deși ai simțit mereu răceala mea.
‎Știu că te-am rănit și-mi pare rău.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Iartă-mă!
‎Tu ești fiica marii mele iubiri.
‎A adevăratei mele iubiri.
‎Vă iubesc pe toate nespus de mult.
‎Sper să fiți ‎la fel de fericite cum am fost eu.
‎Adio, scumpele mele!
‎Voi fi mereu în sufletele voastre.
‎Pe bune?
‎Cum să termine așa?
‎Și tatăl meu? Cine dracu' e tatăl meu?
‎- Tu ești? ‎- Eu? Nu.
‎Eu sunt.
‎Ce?
‎Eu sunt tatăl tău.
‎Am cunoscut-o pe mama ta acum 25 de ani.
‎Ne-am îndrăgostit.
‎Ne-am iubit mult.
‎Așa de mult, că am rămas împreună...
‎Și după operație.
‎Operație?
‎A făcut-o din dragoste.
‎Că sunt bărbat sau femeie,
‎îți sunt alături, fata mea.
‎Tată...
‎Mamă...
‎Alo?
‎A venit Alejandro să-și ia adio.
‎- Dacă nu mergi la maică-sa... ‎- Dar...
‎O să-l pierzi de tot. Du-te după el!
‎Te iubește, prostuțo!
‎Ce e?
‎Sara...
‎Mă așteaptă cineva.
‎Sara!
‎A venit mașina.
‎- Sună-mă când aterizezi. ‎- Bine, mamă.
‎Vino încoace!
‎- Pa! Te sun de la aeroport. ‎- Bine.
‎Alejandro!
‎Stai! Nu pleca!
‎Stai!
‎Nu pleca!
‎Eu voiam să vii după mine ‎și să faci ca-n filmele romantice.
‎Să renunți la tot pentru iubire.
‎Dar în viață nu se întâmplă așa.
‎Viața e altfel.
‎Iartă-mă!
‎Ce?
‎Sunt îndrăgostită de tine.
‎Vreau să fim împreună. Nu pleca!
‎Te iubesc mult.
‎Te iubesc!
‎Știu când să plec
‎Și când să rămân
‎Să fac tot ce trebuie
‎Găsesc pe cineva
‎Dar nimic nu se schimbă
‎Stau în bătaia vântului
‎Dar nu îmi iau adio
‎Și încerc
‎Încerc
‎Nu așa e viața...
‎Angelita, cât mă bucur că ai venit!
‎Mi-ai îndulcit viața atâția ani ‎cu crema ta de zahăr ars.
‎- Nici nu-ți închipui! ‎- Crema...
‎Nu e singurul lucru la care mă pricep.
‎Vai de mine!
‎N-o să pic în plasa iubirii moderne
‎Hei, Don Juan! Ai grijă unde pui mâna!
‎Ești superbă!
‎Îți datorez niște scuze.
‎Mersi că ai venit la nuntă.
‎Cum să nu? ‎Uite ce bine-mi stă în costumul ăsta!
‎De asta ai venit?
‎Scuze. Nu știu de ce ‎nu am rămas singură mai de mult.
‎Sunt doi tipi...
‎Fix acum, când am primit eu ăsta?
‎- Ce? ‎- Vai, ce piatră mare!
‎Ura!
‎- Nu pot să cred! ‎- Fir-ar!
‎Am ceva pentru tine.
‎- Racheta iubirii! ‎- Iar?
‎- Ca să fii fericită. ‎- Aprinde-o!
‎- Ține! ‎- Fii mai discretă!
‎Dar nu prea ține
‎E doar puterea norocului
‎Tot stau în bătaia vântului
‎Dar nu-mi iau adio
‎Ci încerc
‎Încerc
‎Iubirea modernă nu-i pentru mine
‎Mă însoțește ‎Iubirea modernă
‎Mă calcă-n picioare ‎Iubirea modernă
‎Mă duce la biserică la timp ‎La biserică la timp
‎Mă îngrozește ‎La biserică, la timp
‎Mă face să dansez ‎La biserică la timp
‎Mă face să cred în Dumnezeu și-n om ‎Dumnezeu și om
‎Fără confesiune ‎Dumnezeu și om
‎Fără religie ‎Dumnezeu și om
‎Nu cred în iubirea modernă ‎Iubirea modernă
‎Mă însoțește ‎Iubirea modernă
‎Mă calcă-n picioare ‎Iubirea modernă
‎Mă duce la biserică la timp ‎La biserică la timp
‎Mă îngrozește ‎La biserică la timp
‎Mă face să dansez ‎La biserică la timp
‎Mă face să cred în Dumnezeu și-n om ‎Dumnezeu și om
‎Fără confesiune ‎Dumnezeu și om
‎Fără religie ‎Dumnezeu și om
‎Nu cred în iubirea modernă ‎Iubirea modernă
‎Mă însoțește ‎Iubirea modernă
‎Mă calcă-n picioare ‎Iubirea modernă
‎Mă însoțește ‎Iubirea modernă
‎Subtitrarea: Georgiana Mîndru