Sakra, jsme ve špatné vesnici.
Počkej na mě, Viko. Hned se vrátím.
Promiňte! Je mezi vámi doktor?
- Co se stalo? - Aňo, stůj!
Žena začala rodit, ale termín má až za týden.
Jeli jsme do Moskvy, ale cesty jsou neprůjezdné.
Nemáme signál ani internet. Pomozte nám, prosím. Nevím, co dělat.
Má pravidelné kontrakce?
Nevím. Sakra! Hrozně to bolí.
Viko! Musíme se zeptat jí.
- Přeneseme ji do domu. - Jdi od něj dál!
- Co je, Iro? - Může být nakažený.
Jak to myslíte?
Nemám horečku, kašel ani rýmu. Nejsem nemocný.
Neblázni, Iro!
Chápu.
Co to sakra děláš? Zbláznila ses?
Co chceš? Zmiz!
Ticho! Promiň, ale není vhodná doba.
Sami sotva přežíváme. Jsme nervózní.
Nemáme doktora. Nevím, jestli je někde poblíž.
Půl hodiny odsud je Solněčnogorsk. Jeď tam!
Vezmi si to!
Po cestě do Klinu je porodnice.
Je to maximálně deset minut.
Proti bolesti. Mám další.
- Běž do auta. - Dobře.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
To je skvělý stan, Sergeji.
Dáme ho k tobě. Já mám plné auto.
- Máš popruhy? - Jo.
Přines je.
Máš trochu nafty? Musím natankovat Anino auto.
Na polici v garáži mám kanystr.
- Na polici? - Jo.
Serjožo, kam si máme s Antonem sednout?
Pojedete s tátou v Anině autě. Dejte si tam věci.
Nepojedeme s tebou?
Pojedeš s tátou. Je rozhodnuto.
Kdo to rozhodl? Ona?
Teď je to fuk!
Musíme vyrazit!
Jedeme!
Tady to zmáčkni a...
Zvládnu to. Jeďte.
- Jo. - Pojedeme za vámi.
- Nastup si. - Chci jet s tátou!
Vlez tam!
- Nejezdi moc rychle. - Neboj.
- Tati! - Antone!
Chci jet s tebou!
Antošo, podívej.
A je to tu zas.
Pojedu za vámi. Uvidíš mě okýnkem.
Ne! Chci jet s tebou!
Nevyváděj jak mimino. Kluci se takhle nechovají.
- Iro! - Antone! Co jako?
Už jsi velký kluk, ne?
- Jedeme, nebo ne? - Moment!
Dělej! Ti parchanti se můžou kdykoli vrátit.
- Už dost. Jedeme! - Tak jo.
- Promluvím s ním. - Nech ho! Antone, do auta!
Co to děláš? Přestaň!
- Ty se do toho nepleť! - Tak dost!
Antone.
To nic, zlato. Táta pojede s tebou, ano?
A my pojedeme s Borisem.
- Děkuju. - Míšo, jedeme!
- Nastup si. - Borisi, vylez prosím.
Leonide, slyšíš mě?
Příjem je dobrý.
Tohle je jediná cesta do vesnice?
Ta hlavní.
Jestli se vrátí, pojedou tudy. Měli bychom to vzít oklikou.
Tak na příští křižovatce odboč.
Aňo, na křižovatce doprava.
Proč? To je objížďka.
Je to bezpečnější.
Budeme se tam motat dvě hodiny! Já jedu doleva.
Aňo.
Aňo, kam jedeš?
Říkal jsem, ať jedeš doprava!
Tak jo, bude to rychlejší.
Je sexy, co?
Mladší než Aňa. Sotva 30.
Serjožu chápu.
Aňa je zajištěná a podle jejího domu...
Když jde o lásku, na věku nezáleží. Proč by mělo?
Podle toho, o čí věk jde.
Aňo, co je? Kouří se ti z auta.
Aňo, slyšíš mě?
Co se děje?
Serjožo, máme problém.
Je to zimní nafta? Který kanystr jsi vzal?
Pod policí, jak jsi říkal.
Na polici, Serjožo! Poslouchals mě?
- Kolik jsi ho tam nalil? - Celý kanystr.
Sakra.
Potřebujeme zimní naftu.
Přines lano. Odtáhneme to k nejbližší čerpačce.
Ty nemáš lano?
- Ani v jednom autě? - Nikdy jsem ho neměl.
Aha.
Ljoňo, máš tažné lano?
- Asi jo. Mrknu se. - Prosím tě.
- Hele... - Co?
Kam přesně jedeme? Kam na sever?
K jezeru Vongozero do Karélie.
Aha. To je 700, 800 kilometrů?
Tisíc. Nejspíš trochu víc.
Máš dost velký dům... pro nás všechny?
Nejdřív tam musíme dojet.
Místa bude dost.
- Máš to lano? - Sakra.
Co je?
Asi jsem ho nechal po lovu ve čtyřkolce.
Musíme se vrátit.
- Musíme se vrátit. - To je nebezpečné.
A tady u silnice uprostřed noci je to v pohodě?
- Dej mi klíče. Pojedu sám. - Nikam nepojedeš.
Tak pojedu já.
Co když tam už jsou?
Tak se vrátím bez lana. Nejsem blbej.
Polina a Marina by měly zůstat tady.
Ne, budu klidnější, když je budu mít u sebe.
Nebojte, budu rychlejší než vítr.
Jak řekla Anna Karenina: „Jednu nohu za druhou.“
- Nevypínej vysílačku! - Jasně.
Karélie, sakra. Tam jsou Pomorové.
Míšo!
Už se nevrátíme, tati, že ne?
To lano jsem viděla v kufru.
Je hrozné takhle je tam nechat.
Na to kašlu.
K ničemu nám nejsou.
Náš průvodce dlouho nevydrží. I bez infekce má na kahánku.
Serjoža a ty jeho dvě slepice.
Do Karélie nikdy nedojedou!
Ljoňo, slyšíš mě? Přepínám.
Ljoňo! Slyšíš?
Jste v pořádku?
Ljoňo, kde jsi? Přepínám.
Nechápu, proč neodpoví.
Co na tom nechápeš? Nechali nás tady.
Poslouchám.
Jen kontroluju spojení. Jaký máme dosah?
Deset až patnáct kilometrů.
Jsme v pořádku, neboj. Za chvíli jsme zpátky. Konec.
Usnul.
Serjožo.
Neodcházej, prosím.
Pojedeme k Petrohradu.
Přečkáme to u Valery u jezera Ladoga.
Víš jistě, že ten tvůj Valera žije?
Odtamtud můžeme do Finska.
Máme pasy a víza do Schengenu, ne?
Myslíš, že nás tam pustí?
- Četla jsem, že uzavřeli hranice. - Kdes to četla?
Věříš těm žvástům na internetu?
Jak budeme spát?
Sakra, Marino.
Copak jsi nikdy nespala v autě? Klidně spi!
Potřebuju čurat.
Jdeme ven.
Udělej to tady.
- Tady nemůžu, Ljoňo! - Nech toho! Otočím se!
Pojďme do lesa! Nemůžu čurat na silnici.
Čisto.
Vypadá jako naše.
To taky je.
Vzala jsi klíče?
- Ne. - Do hajzlu.
Co budeme dělat bez auta?
Na něco přijdeme.
Musí být poblíž!
Prohledejte les! Hledejte stopy!
Ljoňo.
Pohyb! Nenechte je utéct!
Vidím stopy.
Jsou tady! Rychle!
Ljoňo, moc táhneš! Bolí to!
Opatrně! Pojď!
Tiše! Pojď.
Šli dolů.
Za nimi!
Ljoňo, slyšíš mě? Přepínám.
Leonide, slyšíš?
Poezie nebo próza?
Jste v pořádku? Přepínám.
Kde jste? Přepínám.
Všichni běžte dolů! Musím to opakovat?
Co když to nejsou oni?
Vidíš ty stopy?
Třeba je to někdo jiný.
- Mohl tudy jít kdokoli. - Mrzne. Zapomeň na ně.
Vážně, Saňo.
Vezmeme jim auto a jedeme na základnu.
Čekají na nás.
Zbláznili jste se?
Zabili mi bratra, a vy se bojíte, že si poškrábete prdel?
Dolů, rychle!
Jdi první! Běž!
Tiše.
Dík, Ljocho.
Ten pitomec mě dostal, co?
Co řekneme na základně?
Žes ho zabil.
Cože?
A museli jsme tě zastřelit.
Jdeme odsud. Mám hrozný hlad.
Kvůli těm blbostem jsme nejedli celý den.
Řídím Escalade.
Dobrej útěk.
Jsme bez auta, stanu a zbraní.
Nemáme nic.
Něco vymyslíme.
Podle očí jsem viděla, že je nemocná.
Křičela, prosila mě.
A já ji nepustila dál.
S Antošou jsme se schovali v ložnici,
abych ji neslyšela.
Ani nevím, jestli odešla, nebo ji...
Iro, nemuč se.
Nemělas na vybranou.
Jak s tím můžu žít?
Pořád slyším, jak mě prosí zpoza dveří.
Pojď sem.
Ať se mezi námi stane cokoli...
budu tady. Vždycky.
Slyšíš? Věř mi.
Jsi tam? Serjožo!
Tady Ljoňa! Kde jste?
Pořád tady. Co se vám stalo?
My... To je na dlouho.
Trčíme tady. Můžete pro nás přijet?
Kde jste?
Asi pět kilometrů od vás. Znáš stanici Voronovo?
Nikam nepojedeš.
Serjožo, slyšíš? Mám to lano.
Už jedu. Nevypínej vysílačku.
Jedeme s tebou.
Prosím tě, zůstaň s tátou. Hned jsem zpátky.
Ne.
Aňo, zůstaň v autě. Bude to chvilka.
Nenechám tě jet samotného.
Kde máte auto?
Je v háji, Serjožo.
Všechno bylo v pořádku,
ale Marina musela na záchod, tak jsme šli do lesa.
Ještěže jsme byli dost daleko, když přijeli ti parchanti.
Hledali nás a pak odjeli s naším autem.
Jak jste se sem dostali? Bydlíte tamhle.
Myslel jsem, že pojedu tudy
a zkusím je objet.
A to lano?
Nemám ho.
Ale tvrdil jsi, že ano.
Jinak bys pro nás nepřijel.
Je tohle normální?
Serjožo, proč mlčíš?
Nastupte.
- Nějak se smáčknem. - Pojďte.
Co to děláš? Kam? Copak to nevidíš?
Nejeli pro lano! Chtěli nás tam nechat!
- Iro... - Co? Co chceš dělat?
Máme jen jedno auto! Zbláznil ses?
Probereme to později.
Je těhotná. Chceš ji nechat umrznout?
A ty seš svatá? Promiň, Serjožo, nevěděla jsem to!
Zachovejme si lidskost.
Tak si zůstaň tady!
- Krávo. - Kam jdeš?
- Nech toho, Iro! - Dej jim svoje místo!
Proč? Říkal jsi, že je ani neznáš!
Posuňte se.
Serjožo, uděláme to takhle.
Kousek dál je benzínka.
Nech nás tam, něco už vymyslíme.
Souhlasíš?
- Jedeme. - Pohněte!
Vystupovat.
Poljo, ven.
Nechci.
Marino!
Je nám to líto. Nechtěli jsme vás tam nechat.
- Už to neuděláme. - Dost! Ztrapňujete nás všechny. Ven!
Kam půjdeme?
Nemůžeme to probrat? Proč musíme odejít, Ljoňo?
Pojďte.
Kam půjdeme? Je mi zima a jsem utahaná!
Serjožo.
Čeká na nás Boris Michajlovič.
Dneska benzín nebude. Běžte domů.
Poljo, hni se!
Nemáme palivo ani naftu.
Opakuji, palivo není. Běžte prosím domů.
Počkejte tady. Hned se vrátím.
Nejede někdo do Petrohradu?
Nemáte tři volná místa?
Nechcete prodat auto?
Potřebujeme odvoz. Mám peníze!
Vešli bychom se. Vejdeme se.
Jedeme?
Prodáte někdo auto? Mám peníze.
Nejede někdo do Petrohradu?
Svezte tři lidi!
Vejdeme se.
Serjožo.
Serjožo!
Promiňte, nevíte...
Je nakažený! Nepřibližujte se!
Klid. Nejsem nakažený.
Kašle! Vzal si brýle, aby skryl své oči!
Všechny nás nakazí!
- Víťo! Drž ho ode mě! - Přestaňte!
- Víťo, udělej něco! - Nejsem nakažený! Uklidněte se!
Je nakažený!
Rychle do auta!
Ljoňo!
Je tam nakažený muž.
Je nemocný!
- Ljoňo... - Co?
Takhle už to bude napořád?
Tamhle je auto, tati.
Patří tomu nakaženému, viděl jsem ho z něj vystoupit.
Tak je také nakažené.
Je mi zima. Už to nevydržím.
Jdeme.
OBCHOD
Palivo nemáme.
Pusťte nás dovnitř, prosím.
Mé těhotné ženě a dceři je zima. Ukradli nám auto.
Co když jste nakažení?
Nejsme. Nekašleme. Oči mám normální. Podívejte.
Mám peníze. Zaplatím.
Nafta zmrzla.
Snažil jsem se ji rozehřát.
Bude stačit na dva kilometry.
- Musí to vydržet k příští čerpačce. - Jo.
Aňo, musíme si pospíšit. Jeď za mnou.
Serjožo, všechno chápu.
Ale tohle není lidské.
Serjožo. Udělal jsi dobře.
Víš, cos říkala o své mámě?
Že nevíš, jak s tím máš žít.
To já také ne.
Proč jsi ještě tady? Proč neutečeš?
Kam mám jít? Brzy to bude všude stejné.
Tohle je moje pevnost.
Vidím, že máš zásoby.
Neboj.
Děláme, co můžeme.
Každý sám za sebe.
Je ti zima, krasavice?
Chceš se napít?
Na, tohle tě zahřeje.
Nestyď se. Pojď sem.
Nech ji být! Nevidíš, že je ještě dítě?
S tebou nemluvím.
Tak půjdu já k tobě.
To by stačilo.
Jasně.
Táhněte.
Už jdeme. Jen klid.
Ljoňo, pojď. Jdeme odsud.
Už jdeme. Odcházíme!
Prosím, Ljoňo! Pojď!
Je po všem! Prosím, Ljoňo! Jdeme pryč!
Hajzl jeden!
Proboha, chtěl tě zastřelit! Celá se třesu.
Už je to dobré, zlato. Je po všem.
- Vezmi si čepici. - Děkuju.
My tady umřeme, viď?
Jsme v prdeli, copak to nechápeš?
- Za všechno můžeš ty! - Cože?
Proč jsi je tam nechal?
Udělal jsem to pro vás!
To se ti teda povedlo!
Nevěděl jsem, že to takhle dopadne!
A cos věděl?
- Uklidni se, Marino. - Dej mi pokoj!
Už dost.
Vypadá to, že v prdeli ještě nejsme.
Polino, Marino, běžte se ohřát do auta.
Stýskalo se ti?
Zavři.
Jak jsi nastartoval?
Zahřál jsem motor. Ale potřebujeme naftu.
O něčem vím.
Dáš nám deset litrů?
Jen na cestu k další čerpačce.
Dobře zaplatím. Tady.
Můžu ti dát hodinky. Jsou drahé, švýcarské.
Ukaž.
Moment.
Tady.
Na zem! Ruce za hlavu!
Dobrá pevnost.
Berte ty kanystry. Dneska jsou ve slevě.
Míšo!
Proč na něj saháš?
Nebyl nakažený.
Co se stalo?
Nebyl nakažený. Má normální oči.
Co se stalo?
Nebyl nakažený.
Skvěle.
No tak!
To je dost paliva, že?
Na cestu do Karélie?
Serjožo, přestaň trucovat. Co jsme si, to jsme si.
Odpuštěno.
- Na něco se chci zeptat. - Copak?
Je Ira dobrá v posteli?
Takové věci poznám!
Řekneš mi to pak.
Hned jsem to věděl!
V Karélii je spousta jezer.
My musíme k... Vongozeru.
Uprostřed je ostrov.
Jestli si dobře vzpomínám, v roce 1977...
Ne, 1978. Serjoža ještě nebyl na světě.
Jednou jsme zabloudili
a přímo před námi se objevila loď.
Uvízla na mělčině. Nejspíš byla opuštěná od války.
Od té doby tam jezdím každý rok.
- Na tu loď? - Jo.
Po 40 letech je docela útulná.
Dá se tam žít?
Víc než to!
Čistá voda, sporák. Postavil jsem tam záchod.
Jezero je plné ryb! Je tam dost místa pro všechny.
Je tam i přístavek.
A hlavně tam není ani živáčka.
Usadíme se tam a budeme v pohodě. Naděláme pár dětí, co, Serjožo?
Nemůžeme tolika žen nevyužít! Musíme zachránit lidskou rasu!
Dej mi tu vysílačku.
Kdo to kašle? Sergeji?
Já ne.
To jsem já. Promiňte, že ruším.
Kdo jste?
Jmenuju se Igor. Igor Jevgeněvič.
- Zdravím vás. - Zdravím.
A kde jste, Igore Jevgeněviči?
V podkroví. Mám tady vysílačku.
Snažil jsem se chytit signál. Co vy?
Zrovna jsme přejeli Tver.
Aha. Tam mám tetu. Nevím, jestli ještě žije.
Jak vám je?
V pořádku, díkybohu.
To rád slyším.
Zdraví je teď nejdůležitější.
- A mít svou rodinu u sebe. - Vy máte rodinu u sebe?
Brzy budeme spolu.
Prosím vás...
Promiňte, chtěl jsem se zeptat,
jestli neznáte nějakou modlitbu. Protože celý život jsem byl...
Byl jsem komsomolec
a pak jsem na to neměl čas.
Chci, aby se někdo pomodlil. Třeba to pomůže. Nevím.
Já žádnou neznám.
Já také ne.
Pane Ježíši Kriste, synu Boží, zachraň nás.
Smiluj se nad námi.
Ve své milosti a lásce
se smiluj nad hříšnou duší Igorovou.
Zbytek si nepamatuji.
Můžu, Borisi Michajloviči?
Nevzpomínej na hříchy jeho mládí a jeho neznalost,
ale dopřej mu poklidné křesťanské smrti.
Ať jeho duše neuzří temných zraků prohnaných démonů
a nechť ho přijmou tví andělé světla.
Smiluj se nad ním v soudný den...
Překlad titulků: Ludmila Vodičková