‎Mătușă Ania, nu mai tușești?
‎Nu. Se pare că m-am însănătoșit.
‎Dar ochii?
‎N-am mai văzut așa ceva. ‎Dar nu sunt oftalmolog.
‎Mama s-a vindecat. Ai vreo explicație?
‎Trebuie să fie anticorpi sau agenți ‎patogeni slăbiți în sângele meu.
‎Nici la spital nu m-am infectat.
‎La urma urmei, niciun virus nu a ucis ‎vreodată pe toată lumea.
‎Nu am altă explicație.
‎Nu mai e contagioasă?
‎Nu mai tușește.
‎Dar cred că ar trebui ‎să continuăm să fim cu toții precauți.
‎Nu te mai doare gâtul?
‎Nu, au trecut toate deodată.
‎Nici mie nu-mi vine să cred.
‎Da.
‎Și mi-e o foame de lup.
‎O clipă. Îți aduc imediat ceva.
‎Trebuie să-i spunem.
‎Ce să-i spunem?
‎Îi spunem, nu?
‎- Ira! ‎- Ce e?
‎Îi spui sau nu?
‎Unde e tata?
‎Tată!
‎Boris!
‎Boris Mihailovici!
‎Boris, unde ești?
‎Boris Mihailovici! Boris!
‎Tată!
‎Lumina!
‎S-a plâns de ceva?
‎Nu știu, nu eram apropiați.
‎Ar fi zis. Un atac cerebral?
‎Nu, e inima.
‎Adu-mi repede un prosop ‎și trusa mea portocalie.
‎Uite cutia.
‎Aș putea face masaj pe cord deschis.
‎Trebuie să-i deschidem pieptul. ‎Pune-i-l sub cap.
‎Ania, trăiești! Domnul te-a salvat.
‎Ajută-ne.
‎Gata. Asta e.
‎Totul e în regulă.
‎Pavel, vii cu noi?
‎N-am avut timp să discutăm despre asta.
‎Cel mai apropiat laborator e ‎în Petrozavodsk.
‎Sincer, nu prea știu unde suntem,
‎dar trebuie să ajung acolo cumva.
‎Merg pe jos. ‎Luați dubița, eu oricum nu știu să conduc.
‎Pe jos până la Petrozavodsk?
‎Sau fac autostopul.
‎Autostopul? Diavolii cu măști ‎te vor arunca în primul șanț.
‎Totuși trebuie să încerc.
‎Ce să încerci?
‎Să-i salveze pe toți de boală.
‎Sângele lui e un vaccin.
‎Nu un vaccin. Vaccinul previne.
‎E un remediu.
‎Nu știm totul despre virus. ‎De aceea trebuie să merg.
‎Vezi? Vrea să salveze lumea.
‎Nu ca alții.
‎Nu vrea să se salveze doar pe el, ca tine. ‎Îți vine să crezi?
‎Te duc eu.
‎Nu duci pe nimeni. Noi nu mergem acolo.
‎Care „noi”?
‎Trăiește-ți viața cum vrei. ‎Tu, pe a ta, eu, pe a mea.
‎Bine, du-te dacă vrei. ‎Dar Anton rămâne cu mine.
‎Nici vorbă! Să urcăm în mașină.
‎Ira, vorbești serios? ‎Chiar vrei să tranșăm problema acum?
‎Ascunde-te după cadavrul tatălui tău.
‎Ar fi mândru de tine.
‎Bine.
‎Să mergem împreună ‎unde vreți voi să ajungeți.
‎Vă ajut să vă stabiliți ‎și s-o îngrijiți pe Ania.
‎Iar tu mă înveți să conduc, ‎apoi plec. Bine?
‎Bine.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ce mai avem aici? ‎Poți folosi astea ca să faci...
‎Uite! Extratereștri!
‎Nu, nu pune mâna pe ăsta.
‎Să continuăm. Știi ce e ăsta?
‎Să vedem. Poftim, pune-l în urechi.
‎Auzi?
‎Partea dreaptă e jumatea dreaptă a inimii.
‎Când respiri, intră sângele și se aude.
‎Vreau să ascult inima mamei.
‎Inima mamei... Nu știu ce să zic.
‎Prin haine... Să încercăm.
‎Scuză-mă.
‎Scuză-mă. Deci?
‎Nu aud nimic.
‎Ți-am spus. Prin haine nu merge.
‎La naiba!
‎E un izvor mai încolo. Urmele se pierd.
‎Cred c-au pierdut controlul ‎pe drumul alunecos.
‎Dar ei?
‎De ce n-au urmat drumul? ‎De ce s-au dus în pădure?
‎Poate că n-au putut ieși.
‎Și e periculos să mergi pe drum.
‎Nici eu n-aș fi făcut-o.
‎După tot ce-am văzut.
‎Să mergem înainte să se întunece.
‎Mișa!
‎Unde vrei să mergem?
‎Cum „unde”? Să-i găsim.
‎Au nevoie de ajutor. ‎Mama, Irina și Anton pot rămâne aici.
‎Pavel Valerievici poate sta cu ei. ‎Îi lăsăm pușca.
‎Avem două stații.
‎Facem o misiune de salvare cât e lumină, ‎să vedem unde ne duc urmele.
‎Mișa!
‎Ce e?
‎Mergem să-i căutăm.
‎- Mergem. ‎- Mișa...
‎Au hotărât să plece, nu?
‎A fost alegerea lor.
‎Acum trebuie să avem grijă de noi.
‎Ai văzut cât sânge e?
‎De ce s-au grăbit? Îi urmărea cineva?
‎Bine, să terminăm cu ghicitul. Să mergem!
‎Mișa, ascultă.
‎Dacă sunt deja acolo? La lac.
‎Cât timp a trecut? În teorie.
‎Sau încă sunt pe drum?
‎Știu unde să ne găsească.
‎Mișa, a trecut deja o zi.
‎Sunt deja departe, Mișa. Nu-i putem ajuta.
‎Lasă-mă!
‎Nu sunt familia noastră, Mișa. ‎Gândește-te la mama ta.
‎Nu sunt familia noastră.
‎Ce e? Ce a pățit?
‎Încet. Totul e în regulă.
‎Are epilepsie?
‎N-a mai avut de la opt ani. ‎Credeam c-a dispărut.
‎Încet.
‎E din cauza mea?
‎Nu. Ai procedat bine.
‎- E în regulă. ‎- Ține-i limba.
‎E în regulă.
‎Încet.
‎Polia!
‎Să mergem!
‎Dă-mi pușca.
‎Marina!
‎Am ajuns.
‎Ridică-te. O să ne încălzim.
‎Să mergem.
‎Lasă arma!
‎Mai e cineva în casă?
‎Dumnezeule! Nu-mi vine să cred c-am ajuns!
‎Gheața poate fi subțire pe alocuri.
‎Nu luați multe.
‎Mai bine facem mai multe drumuri. Bine? ‎Să mergem.
‎Mișa, am ajuns. Cum te simți? ‎Poți să mergi?
‎Îmi pare rău. Nu știam de boala ta.
‎Hai să dăm mâna.
‎Bine. Nu e nevoie să te grăbești.
‎Anton, dă-mi mâna.
‎Hopa! Ia uite!
‎Plutește?
‎Nu, Antoșa.
‎Asta e doar carena. ‎La interior, totul e modificat.
‎- Sunt undițe? ‎- Desigur.
‎Mă înveți să pescuiesc?
‎Da. O să prindem mulți ‎și diseară mâncăm ciorbă de pește.
‎Stai!
‎Du-te la mama, repede.
‎Vino încoace.
‎Pare să nu fie nimeni aici.
‎Serioja! Vino să vezi!
‎Cărbunele mai e cald.
‎Grozav!
‎Aici. Asta e. Stai aici. Închide ușa.
‎Rezistă, scumpo. Ne încălzim imediat.
‎Așa. Trebuie să încălzim niște apă.
‎O să te încălzești. Așa.
‎Nu.
‎Rezistă! Încălzesc niște apă.
‎Unde e proprietara?
‎- Nu-ți face griji. ‎- Unde e?
‎Rezistă.
‎Proprietar e cine are armă.
‎După răni, a fost lovit din spate.
‎Cel mai probabil cu un topor.
‎Și picioarele?
‎Au fost mâncate.
‎Uite.
‎Era un tip dur.
‎Am fiert niște cartofi. Mănâncă.
‎Proprietara nu cred ‎că are mâncare sau apă.
‎Practic i-ai luat casa!
‎Da, i-am luat-o.
‎La ce te așteptai? ‎Să murim în pădure de foame?
‎Sau de frig?
‎Așa se supraviețuiește.
‎Merită? Să supraviețuiești așa?
‎Dă-i de mâncare.
‎Tu și inima ta mare...
‎Ce dai, aia primești.
‎„Ce dai, aia primești.”
‎- Toporul! ‎- Ziua bună și ție!
‎Toporul!
‎Lasă-mă să stau peste noapte.
‎Se întunecă. Plec mâine-dimineață.
‎Nu.
‎Ce fel de om ești?
‎- O să-mi iau geaca, bine? ‎- Ia-o.
‎Lasă cuțitul!
‎Cum supraviețuiesc? Dă-mi măcar cuțitul.
‎Pleacă.
‎Ce faceți, frumoaselor?
‎Ania, v-am zis să nu ieșiți din cameră.
‎E strict, nu?
‎Pleacă!
‎Serioja!
‎Nu pleca singur. Ia-l pe Pașa cu tine.
‎Pașa rămâne cu voi. ‎Nu știm cine mai apare.
‎Nu ne mai hrăniseră de două săptămâni.
‎Oamenii au început s-o ia razna.
‎Erau 20 într-o celulă, ‎poate chiar mai mulți.
‎Atunci a început.
‎Am tras la sorți. Ce puteam face?
‎Crezi că tu n-ai face-o?
‎Toți au mâncat. Și tu ai mânca.
‎Sunt un om normal.
‎Am două licențe, ‎în inginerie și management.
‎Construiam șosele și stadioane.
‎Mi-au înscenat totul.
‎M-ar fi eliberat condiționat într-o lună.
‎Dar s-a-ntâmplat porcăria asta.
‎De ce ești așa tăcut?
‎Nu te opri!
‎Gata. M-am săturat.
‎Hei! Ridică-te! Mergi mai departe.
‎Unde să merg?
‎Înainte.
‎Nici nu-mi dai drumul, ‎nici nu mă omori, lașule.
‎Te temi pentru femei.
‎O să tot mergem până ne învinețim de frig.
‎- Ridică-te! ‎- Nu mai merg nicăieri cu tine.
‎Vrei să tragi? Fă-o. Trage! Aici!
‎Nu în ceafă, în față! Tu nu ești șarlatan.
‎Deci?
‎Fă-o!
‎Ania și Sașa. Copiii mei.
‎Au 12 și 8 ani.
‎Nu știu dacă mai trăiesc. ‎Vreau să-i mai văd o dată.
‎Ăsta vine la mine în fiecare zi.
‎Îl visez în fiecare noapte.
‎Eu...
‎Eu am făcut totul. L-am omorât.
‎L-am omorât și l-am mâncat.
‎Vezi unde am ajuns!
‎De ce dracu' să trăiesc așa?
‎Înapoi! Înapoi, am zis.
‎- Fă-o. Nu mai suport. ‎- Înapoi, te rog.
‎- M-am săturat! ‎- Înapoi!
‎- Omoară-mă! ‎- Înapoi, am zis!
‎Du-te! Pleacă de aici!
‎Și nu te mai întoarce.
‎Stai.
‎Nu pleca. Scapă-mă de chin.
‎Ca de la frate la frate.
‎Fă-o! Ajută-mă.
‎Fă-o. Omoară-mă.
‎Vino încoace. Stai cu noi.
‎Îi cântam.
‎Nu e chiar cântat.
‎Nu prea-l poți numi „cântat”.
‎Mama îmi cânta multe cântece.
‎Dar nu-mi amintesc deloc versurile.
‎Nani, nani, puișor
‎Mama ta îți cânta?
‎Știi, eu...
‎voiam să-i vorbesc în engleză ‎imediat ce se naște.
‎Să se obișnuiască imediat cu limba.
‎Cred că în Miami nu e ca aici.
‎Trebuia să fi plecat acolo imediat.
‎De ce am cumpărat casă acolo, ‎dacă n-am fost nici măcar o dată?
‎Nani, nani, puișor
‎Pisicuțo, dormi ușor
‎Pisicuță?
‎Mama mi-l cânta când eram mică.
‎Da?
‎Pisicuță...
‎Pisicuță... Unde e pisicuța noastră?
‎Nu zici nimic?
‎Ce-aș putea să zic?
‎A fost plecat 30 de ani.
‎Apoi a apărut și ne-a adus aici.
‎Noi am ajuns,
‎dar el, nu.
‎Se zice că sufletul mai stă pe pământ ‎încă 40 de zile.
‎Va fi fericit să ne vadă aici.
‎El ne-a adus aici.
‎Bunicul ne-a salvat.
‎Mulțumesc, tată.
‎De ce stați așa? Luați lopețile.
‎Hai!
‎Bine.
‎N-ar fi mai bine să conduc UAZ-ul?
‎Nu. E mai ușor pe asta.
‎Te adaptezi după aceea, ‎sunt aceleași viteze. Privește.
‎Pune piciorul stâng pe ambreiaj.
‎Piciorul drept se mișcă ‎între frână și accelerație.
‎Doar piciorul drept. Stângul, nu.
‎Pune mâinile pe mijloc, cu grijă.
‎Ai înțeles cum e cu volanul?
‎Mulțumesc, Irina.
‎Pentru ce? Încă n-am făcut nimic.
‎Învață, apoi îmi mulțumești.
‎Și nu „Irina”, „Ira”.
‎Ira.
‎Nu prea înțeleg cum am ajuns aici,
‎dar sunt foarte fericit ‎că soarta sau ce-o fi fost
‎ne-a adus împreună.
‎Irina... Ira, ești o femeie incredibilă.
‎Mersi, și tu ești de treabă.
‎N-am mai cunoscut o femeie ca tine.
‎Și nu cred că voi mai cunoaște.
‎La Moscova sunt multe femei incredibile.
‎E greu să alegi una, după cum vezi.
‎Vreau să zâmbești mai des.
‎Îți stă bine.
‎Stai confortabil?
‎Da.
‎Stau confortabil.
‎Dar acum?
‎Poate că e destul pentru prima dată?
‎Mă refeream la condus.
‎Mișa! Ai grijă!
‎E un izvor dedesubt. Gheața e subțire.
‎Tată, nu striga, că sperii toți peștii.
‎A mușcat?
‎Mai lin. Așa. E bine.
‎Cum merge?
‎Uită-te.
‎O, da!
‎Am fost să învăț să conduc.
‎Eu să învăț, Ira să-mi arate.
‎Ți-e frig? Mergem în casă?
‎Nu merg nicăieri până nu prind un pește.
‎Ce hotărât ești! Bine, te las.
‎Nu-l lăsa să înghețe, bine?
‎Tată, la ce te uiți? A mușcat.
‎- Da? ‎- Acum e prea târziu.
‎Să văd. Haide, scoate-o.
‎Așa. Hopa!
‎Un pește! Eu l-am prins!
‎- Da. ‎- Un pește!
‎Tu l-ai prins.
‎CLASOR DE TIMBRE
‎Mișa!
‎Ce cauți?
‎Nimic.
‎Putem vorbi?
‎Văd că se petrece ceva cu tine.
‎E din cauza Polinei?
‎Spune-mi cum te simți.
‎În acest moment, iritat.
‎Mișa, prima iubire e ‎o etapă foarte importantă.
‎Toți trecem prin ea.
‎Nu trebuie să te rușinezi.
‎E un sentiment frumos
‎și ți-l vei aminti toată viața.
‎Ce dracu' e frumos la el?
‎Nu suntem în cabinetul tău din Moscova.
‎Suntem pe o insulă pustie
‎în mijlocul unui haos total, ‎al unei nebunii interminabile.
‎Nu încerca să mă tratezi, cretino! ‎Nu îndrăzni să mă tratezi!
‎Cretino!
‎Suna o dată pe lună.
‎Ca un ceas.
‎Îl vizita de ziua lui.
‎Voia să știe ce mai faci.
‎Își făcea griji.
‎Nu știu de ce, ‎era sigur că te vei întoarce.
‎Așa zicea.
‎„Se va întoarce când îi trece.”
‎Ce e între tine și doctor?
‎Ești gelos?
‎Nu-l amesteca în povestea asta.
‎Dacă-l folosești ca să mă înfurii, ‎nu-ți va merge.
‎Cred că e băiat mare ‎și poate hotărî singur ce vrea.
‎Și dacă e ceva serios?
‎Dacă e, sunt fericit pentru tine.
‎Eu cred că el chiar te iubește.
‎Sunt bine.
‎E băutură la intrare.
‎În caz că ai nevoie.
‎Mișa! E mai bine? Cum te simți?
‎Sunt bine.
‎Vrei să vorbim?
‎Trebuie să-l ajut pe Serghei. M-a chemat.
‎Trebuie să-l ajut pe Serghei.
‎Sigur, du-te.
‎Lionia! Nu sforăi! O s-o trezești.
‎Întoarce-te pe o parte.
‎Ai băut?
‎Tati s-a întors la vechiul nărav, ‎nu-i așa, pisicuțo?
‎Pisicuțo!
‎Unde ești, raza mea de soare? Pisicuțo?
‎Raza mea de soare? Ești aici?
‎Bebelușul tău e aici.
‎Raza ta de soare e aici.
‎Pisicuța ta e aici.
‎E drăgălașă.
‎Îi e foame. Caută țâța.
‎E aici.
‎- Haide! ‎- Unde mergem?
‎Fir-ar!
‎Acum ți-e mai clar? Cheile-s la tine?
‎Nu, credeam că-s la tine.
‎Unde e mașina?
‎La naiba!
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Ni s-a furat mașina.
‎Ce?
‎Am vrut să-i dau o lecție de condus ‎și dubița e acolo,
‎dar Volvo-ul tău, nu.
‎- Fără chei? ‎- Păi, în teorie,
‎s-ar putea să nu fi luat cheile. ‎Eu le-am lăsat.
‎În mașină?
‎De ce ai plecat neînarmat? ‎Ți-ai pierdut mințile?
‎Ira, fugi acasă. Și ascunde-te cu Ania.
‎- Pașa! ‎- Da?
‎Ajută-mă să scot plasa.
‎Ce facem cu dubița?
‎Unde o punem?
‎O îngropăm în zăpadă? Sau cum o ascundem?
‎Pașa?
‎Nu sunt împotrivă, ‎dacă e important pentru tine.
‎Nu înțeleg ce vrei să zici.
‎Ba înțelegi tot. Ce nu e clar?
‎Chiar cred că relația voastră o să meargă.
‎Altfel n-aș fi spus-o.
‎Ia cutia.
‎Mulțumesc.
‎Cu plăcere.
‎Ai auzit veștile?
‎Da.
‎Ieșim din casă doar câte doi. ‎Chiar și la baie.
‎Unde e Mișa?
‎Zicea că merge la tine.
‎Hei, tu!
‎Maică-ta se simte rău.
‎Ridică-te!
‎Mișa!
‎Coboară.
‎Pisicuțo!
‎Coboară la maică-ta. Așa!
‎Pisicuțo?
‎E cu tine? Ai adus-o?
‎Pe cine, Marina?
‎Unde mi-e fiica?
‎Unde e? Ce i-ai făcut?
‎Ai promis! Ai zis că va fi bine.
‎Unde e? Nu poate sta atât de mult singură.
‎- Ai dat-o. De ce? ‎- Calmează-te, Marina! Nu țipa!
‎Am făcut ce trebuia. Era și a mea.
‎Eu sunt tatăl.
‎„Tatăl”! Nu știu cine-i tatăl.
‎Am vrut să fac avort.
‎Dar fetele mi-au zis: ‎„Cui îi pasă cine-i tatăl?
‎Găsește-ți un tătic cu bani.”
‎Tu ești tăticul cu bani. Ai înțeles?
‎Taci!
‎Subtitrarea: Mioara-Amalia Lazăr