Musíš se zahřát.
Ukázal jsi mu to tady?
Říkal jsem mu o tom.
Takže sem šel schválně.
Třeba nekoukal, kam šlape, zapomněl na to a uklouzl.
Ne. Míša nedělá věci bezdůvodně.
Nikdy nic nezapomene.
Měl to promyšlené.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Chtěl to udělat.
Nikdy jsem ti to neřekla,
ale o sebevraždě přemýšlel už dřív.
Našla jsem to v jeho historii v počítači.
Lekla jsem se a začala mu tajně dávat antidepresiva.
Nevěděl, že mu je dávám do jídla.
Jak dlouho to trvalo?
Tři roky.
Možná víc.
Měsíc před tímhle vším jsem s tím přestala.
Chtěla jsem přestávku.
Jak dlouho jsme spolu?
Nepamatuji se.
Něco se mi děje. Nic si nepamatuji.
Potřebujeme vodu.
Proč bušíte? Bouchejte si na hlavu.
Dej nám vodu.
Nebo co?
Tati! Pusť mě tam. Prosím.
Přestaň bušit a běž dál od schodů.
- Hotovo? - Ano.
- Hlasitěji. - Ano!
- Kde jsou ostatní? - Tady!
Kde je matka?
Matko! Štěkej!
Přestaň!
Dost!
Řekl jsem dost!
Děkujeme. Kam můžeme na záchod?
Dobré ráno. Máme ještě kávu?
- Čtyři balíčky. - Můžu?
Jak je na tom?
Vůbec nespí.
Co dělá v noci?
Píše.
A ve dne?
To samé.
Vzal jsi Míšův spacák?
Ne. Proč bych to dělal?
Zmizel.
Možná...
Nevím. Záleží na tom?
Zmizelo i nějaké jídlo.
Moc ne, ale pár věcí nemůžu najít.
Aňa vždycky všechno zaznamená, ale teď...
Co naznačuješ? Nechápu to.
- Co když utekl? - Míša? Jak?
Prostě odešel?
To s tím autem bylo také divné.
Poslední, co teď potřebujeme, jsou konspirační teorie.
Zamysli se.
Kdo by to dělal?
Přesvědčil všechny, že se utopil, všechno naplánoval, jídlo, auto...
Míša rozhodně.
Být jí, neztrácela bych naději.
Naději na co?
Tak jo.
I kdyby to byla pravda.
Co s tím budeme dělat?
Našel jsem ho.
Ten spacák je tady.
Serjožo!
Co je, Aňo?
Našla jsem ho! Je tam. Míša je tam. Pojď.
Jdeme!
To není Míša.
Sakra!
Pijeme vodu z jezera. Aňo!
Kam to jdeš?
Slyšíš mě, Aňo?
Táňo, no tak, sundej mi pouta. Nikam nepůjdu.
Pokračuj.
Celý život hlídám chlapy, jako jsi ty.
Žádný z nich neutekl.
Odpusť mi, prosím.
Ztratil jsem hlavu.
To proto, že... moje žena přišla o dítě.
Narodilo se mrtvé.
Rodil jsem ho vlastníma rukama.
Odpusť mi, prosím.
Nech nás jít.
Pracuj dál.
Všechno zapomínám.
Jak to myslíš?
Zapomněla jsem celé dětství.
Ani si nevzpomínám na tváře rodičů.
Všechno mám pomotané. Co se stalo a kdy.
Kde je Míša? Vidělas ho?
Aňo...
- Zapomněla jsem. - Jen klid.
- Ne, zapomněla jsem. - Klid.
Jak jsem mohla zapomenout?
Je tam plíseň. Budu zvracet.
Seškrábej ji.
Je všude.
Na. Vezmi si to.
Chci ještě.
Víc nemám.
Na.
Proč tak málo?
Ty už nás nemáš rád, tatínku?
Chceš mi to udělat zezadu? To se ti líbí, ne?
Přestaň!
- Co se děje, Ljoňo? - Nech toho!
Nemusíš se stydět. Jsme přece rodina a je tu tma.
Přestaň!
Víš, že udělám cokoli. Tak pojď! Co chceš?
Říkám ti, ať toho necháš!
- No tak! - Co to děláš? Dost!
No tak!
Poljo!
Co jsem měla dělat?
Zlato...
Ven!
Kdo?
Jen ty.
Zavři za sebou.
Dělej!
Zamkni.
- Lehni si. - Co po mně chceš?
Lehni si!
Cože?
Ruce nahoru!
Co chceš dělat? Hej!
Ani hnout, mrcho.
Zbláznila ses?
Hrabe ti?
Ustřelím ti koule.
To je lepší.
Pro tebe se mi nepostaví.
Všem se postavil, tak tobě taky.
Necukej se.
Je ti zima?
Neboj, za chvíli se rozpálíš.
Svině.
Ještě nespíš?
Pojď sem.
Posuň se.
Aňo!
Snaž se trochu prospat. Zavři oči.
To nemůžeš. Lehni si.
Jo. Ne, musím si všechno zapsat.
Než všechno zapomenu.
- Chceš trochu vody? - Chci.
Moment.
- Co se stalo? - Jsi v pořádku?
Co to bylo?
- Antošo! - Mami!
Zlatíčko! Není ti nic?
Jsi v pořádku? Je ti něco? Vydrž!
Serjožo! Co je? Jsi zraněný?
- Nic mi není. - Jsi zraněný?
Nic vážného. Co to bylo?
- Co? Kde? - Co se stalo?
- Krvácíš. - Nech to na potom.
- Vyčistím ti to. - Dej mi pušku. Počkej.
Pašo!
- Pašo, nech jim tu pušku. - Jo.
Buď opatrný!
To vypadá na vojsko.
Hele! Nějaký nápis. Náš ne?
Myslíš, že někdo přežil?
Těžko.
Tak jo.
Ljoňo.
Polezte!
Ljoňo...
Prosím, odpusť mi!
Ty žiješ, Ljoňo! Odpusť mi, prosím!
Promiň, že jsem byla tak blbá.
Tak jo. Ticho!
- Odpusť mi. - Ticho!
Na tohle nemáme čas. Schovej se do kouta.
Někdo je venku.
Chyťte dech. Nikam nechoďte.
Míšo!
Míšo! Počkej. Ukaž.
Opatrně.
Vydrž. Dobře.
Tak jo.
A je to.
Máme to. Je po všem.
Kost je v pořádku. Zahýbej prsty.
Zahýbej prsty.
Možná jim došlo palivo.
Co by potom tak hořelo?
Spadlo samo, nebo mu někdo pomohl?
Co myslíš? Je to válka?
Mě už nic nepřekvapí.
Hned se vrátím. Musím čurat.
Co to je?
Spadlo letadlo. Naše ne. Vypadá jako vojenské.
- Kde je Paša? - Neboj. Tvůj Paša je v pořádku.
Běžte dovnitř! Hned!
Všichni zůstaňte, kde jste, a odložte zbraně!
Zabiju ho.
Říkal jsem dovnitř!
Zůstaňte, kde jste!
Můžu vám pomoci? Jsem lékař.
Jsem doktor, můžu vám pomoct.
Vyléčím vás. Našli jsme způsob.
Nevěřím ti. Všichni umřeme.
Pašo, odhoď ten telefon, než přeloží, co říkám.
Zahoď ho!
Teď nám nerozumí.
Na tři se uhni a já budu střílet. Raz...
Jak se mám uhnout, když mám u krku nůž?
Otoč hlavu. Nevím...
Něco vymysli. Odstrč ho. Dělej! Dva...
Počkej, nestřílej!
Pašo!
- Nepřibližuj se! - Co?
- Ne! - Co máš s krkem?
Minul tepnu.
Všichni běžte nahoru.
Běžte! Dovnitř.
- Sergeji. - Běžte dovnitř!
Jak je ti? Chceš pomoct?
Díky. Nepotřebuju. Běž spát.
Běž spát.
Fajn.
Aspoň trochu vody?
Ne, díky. Přinesu si ji sám.
- Tak jo. Dobrou noc. - Dobrou!
Takže je možné...
tu nemoc porazit?
Zachránit doktora byl osud.
Nechápu to. Jak tě mohli pustit samotného?
Neptal jsem se.
- Ty jsi utekl? - Po svých?
Autem.
Počkej. Musí tě hledat.
Nehledají.
Myslí si, že...
auto někdo ukradl a já se utopil.
Aha. Můžeš to zopakovat? Nechápu to.
Kdybych jen odešel...
hledali by mě.
To jsem nechtěl. Na ostrově je jim líp.
Bylo to jediné možné řešení.
Ty jsi ale hlavička.
Co kdybys nás nenašel?
Ale našel.
Jaké to je na ostrově?
Hezké?
Tošo!
Antošo!
Serjožo!
Hej!
Kam to jdeš?
Pušku máš nahoře.
Najdeš ji... pak.
Marino, zkus ho rozhoupat.
Vidíš? Zvládneš to.
Můžeš jet. Jen nezapomeň na spojku.
Strýčku Pašo! Proč nás opouštíš?
Budu léčit lidi. Jsem přece doktor.
Vrátíš se?
Už není koho léčit.
Běž k tátovi.
Jeden den mě miluješ, a druhý mě opustíš.
Nevyrovnám se s tím.
S čím?
S tím, co jsem udělal.
Co se stalo? Sex nebyl dost dobrý?
Někoho jsem zabil.
No a?
- Copak to nechápeš? - Vysvětli to hloupé ženské.
Jsem lékař.
A já jsem obchodní zástupkyně, no a?
Musím se s tím naučit žít.
Tak se to uč tady, se mnou.
Neodcházej, prosím.
Zkus to znovu.
Stačí!
Nebo ještě vybiješ baterku.
Pusť mě tam.
Propána!
- Zkusím to. - Zůstaň, kde jsi, hrdino s jednou nohou.
Sakra. Auto na pytel! Jezdí vůbec?
Tati.
Zkus to znovu.
To je zázrak.
Jen se povolil kabel.
Před klášterem jsem byl mechanik.
Vidíte? Ruce nezapomněly.
Jak jste se sem dostal?
Odtamtud.
Kde máte hábit?
Víra musí být zachována uvnitř.
Na zevnějšku tolik nezáleží.
Jak dlouho tady žijete?
Třicet let, možná víc. Odkud jedete?
Z Moskvy.
Z Moskvy! Máte nějaké zprávy?
Nevím, co říct.
Jedete z Moskvy bez novinek?
No, Moskva... Ještě pořád stojí.
Děkujeme! Jedeme.
Marino!
Řekněte mi, můžu zapálit svíčku za dítě?
Bylo pokřtěné?
Nešlo to.
Tak nemůžete.
Co můžu udělat?
Matka se může modlit, ale jen ona.
Naučte mě to.
Není co učit. Modlitba nevzniká v hlavě.
Modlete se ze srdce.
Půjde to samo.
Opatrujte se. Přeji bezpečnou cestu.
Svatosti!
Víte...
chtěl jsem se zeptat.
Jen do toho.
- Kde je Anton? - Nahoře, spí.
Neboj, je v pořádku. Zrovna jsem ho uložil.
Poslal jsi ho pryč?
Ne, Iro. Rozhodl se sám.
Iro... musíme nějak...
Musíme si promluvit.
Rozhodnout, co budeme dělat dál.
Musíme zůstat při smyslech.
Potřebujeme se vrátit k normálnějšímu životu,
aspoň kvůli Antonovi.
Rozhodla ses mi ho ukrást už na začátku?
První den, kdy k tobě přišel?
- Iro, nezačínej zase. - Tak jednoznačné to nebylo.
Nikdo nikoho neukradl. O čem to mluvíš?
„Mamánek s komplexem viny si vzal dominantní ženu.“
Tak jsi ho popsala? Správně?
Všechno je to dopodrobna popsané.
Na co zíráš? Zapomnělas snad?
Vrať mi ho!
Nic jiného mi nezbylo.
Co je? Všechno je tam napsané. Všechno!
Že jen potřebovala chlapa.
Aby se měl kdo postarat o Míšu, kdyby se něco stalo.
Bylo jí fuk, že máš vlastního syna.
Bylo to moje rozhodnutí!
Tvoje? Přečti si to. Neměl jsi šanci.
To ona ti dala do kapsy kondom,
abych ho při praní našla.
Že jo?
Je to pravda?
Jestli je to tam napsané, je to pravda.
Vem si to. Zkus si vzpomenout.
Je to celá sága, Tolstoj by záviděl.
Ví všechno o všech. O mně, o tobě, o Ljoňovi!
Zapsala si všechny psychologické profily a motivace.
Ale víš co? Není tam celý příběh.
Jedna část chybí. Jak protagonistka chcípá,
zatímco její milý Serjoža a Ira šukají na zemi.
Iro, ne! Nedělej to!
Co? Je to moc dobrá scéna, velmi dramatická. Přidáš ji?
Mám ti přinést pero?
Proč jsi nezhebla, když jsi měla? Byli bychom na tom líp.
To není správné. Nemůžete to udělat.
Na co ty formality? V čem je rozdíl?
Ona je pokřtěná, a vy?
Jsem. Babička mě pokřtila ve vesnici.
Také chodím do kostela.
Věříte v Ježíše Krista?
Povětšinou.
Já také.
Ale měla bych vám říct, že...
jsem hříšnice, smilnice.
Marino, no tak! Jsme v pořádku.
Ale miluju ho celým svým srdcem.
I já ji.
No... Bůh s vámi! Počkejte na mě.
- Dej mi prsten. - Já žádný nemám.
Počkej! Na, vezmi si to.
- Vezmi si můj. Na. - Dobře.
Jménem Otce, Syna i Ducha svatého.
Kde jsou prstýnky?
Služebník Boží Leonid si bere
služebnici Boží Marinu, ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého.
Služebnice Boží Marina si bere služebníka Božího Leonida,
ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého...
Kdybych byla zbouchnutá, vzal by sis mě taky?
- Vzal. - Bereš si Marinu...
za manželku?
- Ano. - Ne „ano,“ ale „beru, Svatosti“.
Beru, Svatosti.
- Učinil jsi slib jiné nevěstě? - A kdybych nebyla?
Neučinil, Svatosti.
Nás sezdejte taky, prosím!
Požehnaní v království Otce, Syna i Ducha svatého.
Všemohoucí Bože, požehnej je milostí a ctí.
Antošo! Pojď sem!
Tošo!
Překlad titulků: Ludmila Vodičková