Byli jsme první, pionýři, ale nebáli jsme se.
Věděli jsme, že Matka a Otec nás vždycky ochrání.
VYCHOVÁNI VLKY 1. díl
Rád tě poznávám, Matko.
Utrpěla jsi během přistání nějaké poškození?
Ne... Bez poškození. Proč se ptáš?
Můj program mi jako mou prioritu ukládá tvoje zachování.
-A mou bude tvé. -Ano.
Máme problém.
Musíme ven. Rychle, Matko.
Chceš slyšet vtip, než to vyřešíme?
Víš, co řekl jeden magnet druhému magnetu?
Nevím.
Vyzvednutelné.
Tak co ten magnet řekl?
Řekl: "Když jsem tě viděl zezadu, byla jsi odpudivá.
Ale teď, když tě vidím zepředu, připadáš mi přitažlivá."
-Cítím se optimisticky. -Ano.
Otče, pojď se podívat.
Jsi připravená, Matko?
Zahajuji první trimestr.
-Pupeční šňůra připevněna. -Spustit.
O 9 MĚSÍCŮ POZDĚJI
Chceš slyšet vtip, aby ses uvolnila?
-Kolik androidů je potřeba na...? -Pššt.
A v neposlední řadě číslo šest.
Nedýchá.
Podej mi ho.
Náš program nám ukládá rozložit ho na živiny pro ostatní.
Nejdříve si ho pochovám.
Musíme to stihnout dříve, než se buňky začnou rozkládat.
-Šetři si energii pro ostatní. -Počkej.
Náš program nám ukládá
pojmenovat nejmladšího z Generace-1 po našem tvůrci.
Campion. Silné jméno.
Zdá se, že si jej zaslouží.
Lahodné. Nedáš si?
Ty nechceš? Ne?
A ty?
Bylo obtížné udržet nás naživu, ale Matka a Otec si nestěžovali,
nikdy neztratili náladu ani nervy.
Nikdy si neukradli čas jen pro sebe. Vždy se starali o naše blaho.
Campione?
Slez!
Matko, něco jsem našel.
Za všechno zlé, co se stalo, nemohli.
Budoucnost je neprůhledná i pro androidy.
Na tři. A tři.
Ke mně, nebo k tobě?
Zastavte se a dívejte se.
Chcete jít blíž?
Je tak těžký, jenže já velkou sílu mám,
z hrnčířského kruhu ruce nesundám...
Tally!
Tally?
Tally, kdepak jsi?
Teď už vím, že svět není jako Matka nebo Otec.
Je mu jedno, jestli jsme šťastní, a nermoutí se, když umřeme.
-Hotovo. -Dobře.
Vůbec mu na nás nezáleží.
Pojď si s námi hrát, Gabine.
O 4 ROKY POZDĚJI
Už jsme jenom my dva, ale pořád v Matku a Otce věřím.
Campione? Spirio? Pojďte dovnitř.
Vím, že nás zase nějak dají do kupy.
Ale navzdory pokroku
zůstává mithraismus svázán principy své víry.
Například podle nich je hřích
nechat androidy vychovávat děti,
což je donutilo vyslat archu se stázovými moduly
místo lehčí a rychlejší lodě,
jako je ta, v níž nás tak moudře vyslali ateisté.
Víra v nadpřirozeno může lidskou mysl utěšit,
ale též ji oslabuje.
Civilizace, již jsme tu zasili,
bude vycházet z víry lidstva v sebe,
ne ve smyšlená božstva.
A co když nejsou smyšlená?
Koneckonců vyhrála válku.
Co když po modlení bude Spiria zdravá?
Ne, Campione. To dokáže jen věda.
-Ostatním nepomohla. -Protože se musíme pořád učit.
Nedoznáme pokroku,
neodoláš-li nutkání hledat útěchu ve fantazii.
Jste ateisté. Míroví, technokratičtí.
To je jediná cesta k pokroku. A...
Spirio, vyjmenuj prosím způsoby,
kterými číslo pět vykazuje všechny projevy života.
Nepatříme sem.
Nechtěli by, aby ses vzdával, Campione.
Jsi silný, Campi...
Otče, co to s ní je?
Já nevím. Pomůžu ti domů, Matko.
Nic mi není.
Jsem jen přetížená. Pokračuj prosím.
-Matko. -Pokračuj!
Campione.
Ať tě Matka nepřistihne při modlení.
Campione, chudáčku, jsi celý vyčerpaný.
Musíš se vyspat.
Já nechci. Moc mi chybíš.
Ale když nebudeš spát, nebudeš se moct soustředit
na všechnu důležitou práci, která tě čeká.
To by Spiria neřekla.
Ne. Neřekla.
Nechci zapomenout, jak vypadala.
Stěží si už vybavím ostatní.
Ty si je pamatuješ dokonale, že jo?
Matko. To je ona. Já ji vidím.
Proč jsi tohle nikdy předtím neudělala?
Nevěděla jsem, že to umím.
Nemám ve své specifikaci zmínku o virtuálním sítnicovém displeji.
Ne! Co to děláš? Tam dolů nesmíš!
Campione, Mithrova archa přiletěla a obíhá planetu.
Půjdu dolů a navážu kontakt,
takže až tu s Matkou nebudeme, bude o tebe postaráno.
Ale to jsou naši nepřátelé.
Ti jediní zbyli z lidského druhu, Campione.
Tvého druhu.
Válka skončila.
Určitě moc rádi vezmou do svých řad
tak odvážného a schopného chlapce jako ty.
A můžeš je naučit všemu, co víš ty o tomto místě,
ukázat jim, co sis osvojil.
Budeš muset předstírat, že chováš stejnou víru,
ale čekám, že to pro tebe nebude tak obtížné.
A nemohli by tě s Matkou opravit? Abyste se neporouchali?
To je nejspíš v jejich silách, avšak...
Tak ať vás opraví a můžeme všichni zůstat spolu.
Ano. Můžeme všichni zůstat spolu.
Ale nesmíš to říct Matce. Prozatím. Rozumíš?
Kdy jí to řekneme?
Až bude pozdě na to, aby nás zastavila.
-Počkej. A co hadi? -Jsou vyhynulí, Campione.
Namluvili jsme vám, že žijí v těch dírách,
abyste si k nim nechodili hrát.
Po tom, co se stalo Tally, jsme už nehodlali riskovat.
Tady dole je vyšší teplota.
Otče! Lano se třepí!
Děkuji, Campione.
Pusť dolů mě. Vážím míň než polovinu toho, co ty.
Je to moc nebezpečné.
Obzvláště pro člena ohroženého druhu.
Ale jak jim dáš vědět, že jsme tady? Jak nás najdou?
Zkusíme to zítra se silnějším lanem. Tak pojď.
Já jsem letěla, Otče.
Když jsem ukončila spánkový režim, letěla jsem.
Musíš mě nechat provést kontrolu tvých systémů.
Mohlo by to pomoct prodloužit tvou životnost.
Nemůžu ti pomoct, když to sama odmítáš.
-Opravdu se poroucháváš? -Ano.
Ale až ten čas přijde, už mě nebudeš potřebovat.
Co jsi dělal celý den? Nevzal sis s sebou karbo.
Panáčky z klacíků jako vždycky.
-Řekni mi, kde jsi dnes byl. -Nikde.
Lžeš!
Šel jsem s Otcem do vaší lodi... V díře.
Matko?
-Spustil ses dolů? -Pokusil jsem se.
-Shodli jsme se, že se toho zdržíme. -Jsou tady, Matko.
Proč jsi mi to neřekl?
Věděl jsem, že mi zkusíš zabránit odvysílat naši polohu.
Zkusím ti zabránit,
protože to je opak našeho klíčového úkolu.
Možná potřebuješ prohlídku systémů ty, Otče.
Už nemáme naději na rozšíření našeho počtu.
Zbyl jen Campion.
Až se poroucháme, zůstane sám. Měl by být s ostatními lidmi.
I když jsou mithraisté poblouznění, bude mu líp s nimi nežli s nikým.
Viděli jsme oba,
že každé úmrtí ho posouvalo blíže k víře.
I přes naše učení je to jediná věc, která mu uleví od bolesti.
Myslela jsem, že jsme ve shodě, Otče,
a že tak zůstaneme, dokud nepřestaneme fungovat.
Přišli jsme sem s 12 životaschopnými embryi,
a po 12 letech máme jen jedno dítě.
-Přestaň! -Náš tvůrce nás přecenil.
Zklamali jsme ho, Matko. A zklamali jsme naše děti.
Přestaň mluvit!
Pomůžu ti. Prosím. Matko.
Spi, Matko. Spi.
Matko, jsem poškozen. Pomoz mi zpět do domu.
Matko?
Otče!
-Matko! -Campione.
Matko.
Campione...
Otec se vypnul... Natrvalo.
Cože? Co tím myslíš? Byl v pohodě.
Věděl, že se blíží svému konci.
Přišlo nám nejlepší ti to neříkat. Nechtěli jsme tě děsit.
Ne. On se neporouchával. Byli jsme...
Chci ho vidět.
Naše buňky se stanou radioaktivní, když přestaneme fungovat.
Nemohla jsem jinak než hodit jeho ostatky do díry.
Matko, co se děje?
Myslím, že jsem včera večer vydala moc energie. Pomoz mi vstát.
Haló, je tam někdo?
Potřebujeme pomoc. Haló?
Matko!
Matko?
Rozumím. Výsadku 2, zde Výsadek 1, hlaste se.
Zde Výsadek 2. Zaměřila jsem vaše souřadnice.
Můžeme tam být do 14 hodin.
Campione, pomoz mi vstát.
Zde Výsadek 3. Máme ty souřadnice taky.
Můžeme tam být do 12 hodin.
-Neříkej jim, co jsem. -Ale oni...
Udělej, co říkám.
Zdravíme vás.
-Jakou chováte víru? -Nejsme věřící.
Dobrý den.
Zachytili jsme váš signál. Jsme zástupci Mithrovy archy.
Mysleli jsme, že všichni přeživší uprchlíci ze Země jsou na naší arše,
ale zdá se, že Sol měl jiné úmysly.
Jak jste se sem dostali?
Ateisté neměli prostředky na postavení archy.
To se vás netýká.
Prosím opusťte naši půdu. Nechceme vás tady.
Počkejte, prosím.
Omlouváme se, ale to vy jste vyslali signál nám.
A pokud vím, neplatí zde zákony o půdě a všem ostatním.
Ale vidím, že farmaříte. A hodně.
Jsme dost vyhládlí.
Pecky se nejedí.
-Váš přítel hlad nemá? -Asi ne. Je to android.
-Kolik vás tu je? -Jenom Matka a já.
Kolik vás tu bylo?
Bylo nás osm. Můj otec zemřel před pár dny.
To mě mrzí.
-Jste všichni válečníci? -Já jsem duchovní.
Ale tito dva skutečně bojovali ve válce.
A co ty, chlapče? Jsi bojovník?
Kolik výsadků z archy přistálo na planetě?
Tři včetně nás.
A hledáte nejpříhodnější území na zbudování kolonie.
Myslím, že jsme našli. Poblíž rovníku je tropický pás.
Silné elektromagnetické pole nám brání přistát tam s archou.
-Kde chcete přistát s archou? -Tato oblast se nám zdá příhodná.
-Pro vás byla dobrá. -Byla, ano.
Půda je čím dál neúrodnější a noci chladnější.
Prozkoumejte raději druhou stranu rovníku.
Až dojíte,
chci, abyste odešli a vzkázali to vašim druhům na arše.
Přísahám, že váš vzkaz předáme.
Obávám se, že se k našemu modulu dostaneme, až klesne teplota.
Budeme velmi vděční, necháte-li nás tu přenocovat.
Ať zůstanou, Matko.
Odejdete s rozbřeskem. Neprodleně.
Ovšem. Děkujeme.
-Přeslechli jsme vaše jméno. -Jmenuji se Lamia.
-Lamio, představím nás. -Není třeba.
Nechceme znát vaše jména. Ukážu vám, kde přespíte.
Toto máte místo deky.
Děkuji, Lamio.
Dobrou noc.
-Evidentně je to android. -Víš to jistě?
Ano, jistě. Tohle obydlí tu stojí už roky.
Tak rychle se sem mohli dostat
pouze malým plavidlem bez systémů podpory života.
Na palubě nebyli živí lidé, pouze zmrazená embrya a roboti.
Sirotek, který přežívá v pustině.
Prorok, který odhalí Mithrova mystéria.
Nenechme se unést.
Možná tato země není zase tak pustá.
Když se dostali až sem, možná jsou tu další.
Po takové době se musí porouchávat. Co když je ten chlapec prorok?
Nemůžeme ho tu nechat. Nevíme, jestli nezabila ostatní.
Fajn. Vezmeme ho.
Jinne!
Jestli nám ta androidka nedovolí toho kluka vzít,
musíš si s ní poradit.
Ano, ovšem. Vypadá na druhořadý model.
Nečekám potíže s jejím odstavením.
-To je naše úroda! -Máte jí dost pro celou armádu.
Pojď sem, hochu.
Chci s tebou na chvíli mluvit bez toho androida.
-Ona není andr... -Ale je.
Porouchává se?
Prosím, že ji spravíte?
Dokázali jsme přepravit přes tisíc lidí napříč galaxií.
Jsem si jist, že dokážeme opravit porouchaného androida.
Nechceš se zatím podívat na naši archu?
Neodejdu bez Matky.
Podívej, jestli se porouchává, bude nebezpečná.
Bude lepší nechat ji tady, než se vrátíme s pořádnými nástroji.
Neměla by zůstávat sama.
Na arše mám syna ve tvém věku. Skvěle byste spolu vycházeli.
A víš, co ještě tam máme? Zvířata.
-Myslíte kosti zvířat. -Ne! Skutečná.
Srst, oči, zuby a tak. Už jsi někdy viděl myš?
Můj syn jednu má. Dokonce ji naučil pár kouskům.
Běž od něj dál, Ca...
Ne! Matko!
Matko! Matko! Matko!
Matko!
Ne! Ne! Matko! Matko!
Nedívej se na ni!
Nehni se odsud.
Zavřít! Motory. Motory!
Příkaz ignorován.
-No tak! Motory! -Zamítnuto. Potlačeno.
No tak. Motory!
Ten kluk tu s tebou není v bezpečí.
Blížící se plavidlo, identifikujte se.
-Evane, slyšíš mě? -Marcusi. Ztratil ses nám.
-Našel jsi zdroj toho signálu? -Nikoliv.
-Stalo se něco? -Duchovní se zranil při pádu.
-Potřebuje pomoc. -Rozumím.
Otevřu hangár, povolám lékařský personál.
Příkaz?
Kolizní kurz, Kepler-22b. 17 minut do srážky.
-Příkaz ignorován. -Potlačit.
Požaduje se sítnicová autentizace.
Ne!
Seď v klidu, nebo ti dost ublížím.
Totožnost potvrzena. Sekvence zahájena.
Děti.
Varování.
Plný náraz do povrchu za T minus 16 minut.
Campione.
Spustit ultrafialovou sprchu.
Očista dokončena.
Ahoj.
Heaven, slyšíte mě?
Slyší mě někdo?
Výsadku 2? Výsadku 3?
Campione?
Vynasnažíš se, aby se tu tví noví přátelé cítili pohodlně.
Ještě musím obstarat nějaké domácí práce.
Vím, že už s ní nejsem v bezpečí. Ale to jsem nebyl asi nikdy.
Tahle její část tam vždycky byla, schovaná.
Možná je ve mně také něco schované.