Vi var de första, pionjärerna, men vi var inte rädda.
Vad som än hände så skyddade Mor och Far oss.
Trevligt att träffa dig, Mor.
Blev du skadad under landningen?
Nej. Inga skador. Varför undrar du?
Min programvara säger att det är viktigt för mig. Ditt välbefinnande.
- Det är ditt för mig också. - Ja.
Vi har ett problem.
Vi måste komma ut.
Snabbt, Mor.
Vill du höra ett skämt medan vi löser det här?
Vad sa den manliga magneten till den kvinnliga magneten?
Berätta.
Ersättlig.
- Vad sa den manliga magneten? - Han sa...
"När jag såg din baksida blev jag avvisad."
"Men när jag såg din framsida fann jag dig mycket attraktiv."
- Jag känner mig optimistisk. - Ja.
Titta här, Far.
Är du redo, Mor?
Påbörjar period ett.
- Navelsträng på plats. - Aktivera.
NIO MÅNADER SENARE
Vill du höra ett skämt för att slappna av?
Hur många robotar krävs för att...
Sist, men inte minst, nummer sex.
Han andas inte.
- Ge mig honom. - Vår programvara säger...
- ...att vi måste bryta ner den och göra mat av honom.
Låt mig hålla honom först.
Vi måste göra det innan cellerna försämras.
- Spara din energi till de andra. - Vänta.
Vår programvara säger -
- att vi döper den yngsta i Generation-ett efter vår skapare.
Campion.
Ett starkt namn.
Han verkar förtjäna det.
Utsökt. Vill du ha?
Vill du äta? Inte?
Vill du ha?
Det var svårt att hålla oss vid liv.
Men Mor och Far klagade inte, blev aldrig trötta och hade tålamod.
De tog aldrig tid för sig själva. De såg till att vi mådde bra.
Campion? Hoppa ner!
Mor. Jag har hittat något.
Allt dåligt som hänt var inte deras fel.
Framtiden var osynlig, även för robotar.
På tre. Och tre.
Till mig eller till dig?
Stå här och titta.
Vill ni gå och titta?
Den är väldigt tung och jag är varm. Men jag är väldigt stark.
Jag sysslar med keramik. Händerna är fulla av...
Tally!
Tally?
- Tally! - Tally!
- Tally, var är du?
Tally!
Jag har lärt mig att den här världen inte är som Mor och Far.
Den bryr sig inte om vi mår bra och den blir inte ledsen om vi dör.
- Klart. - Bra.
Vi spelar egentligen ingen roll.
Kom igen, Gabin. Lek med oss.
FYRA ÅR SENARE
Vi är bara två nu, men jag tror fortfarande på Mor och Far.
Campion? Spiria? Kom in.
De kommer hitta ett sätt att göra oss hela igen.
Men trots deras framsteg -
- har mitheerna hämmats av religionens gudar.
Till exempel -
- tror de att låta robotar uppfostra människobarn är en synd -
- vilket tvingade dem att skicka en ark med vilokapslar -
- istället för en snabbare farkost -
- såsom den som ateisterna förståndigt nog brukade skicka oss.
Tron på det overkliga kan trösta det mänskliga sinnet -
- men det kommer även att försvagas.
Civilisationen som ni sår här -
- kommer att byggas på tron på mänskligheten -
- inte en inbillad gudomlighet.
Men om den inte är inbillad?
De vann ändå kriget. Tänk om Spiria blir bättre om vi ber.
Nej, Campion. Det kan bara vetenskapen klara av.
- Det hjälpte inte de andra. - För vi har mer att lära.
Vi kommer inte vidare om ni inte står emot begäret efter tröst i fantasin.
Ni är ateister.
Fridfulla, teknokrater.
Det är det enda sättet att utvecklas.
Och sh...
Spiria, kan du förklara på vilka sätt -
- som nummer fem hänger ihop med livsuttryck?
Vi hör inte hemma här.
De vill inte att du ger upp, Campion.
Du är stark, Campion.
Vad är det med henne, Far?
Jag vet inte. Jag hjälper dig tillbaka till barackerna, Mor.
Jag mår bra.
Bara överbelastad.
Var snäll och fortsätt.
- Mor! - Fortsätt!
Campion.
Mor får inte komma på dig med att be.
Campion, din stackare. Du är ju helt slut. Du måste sova.
Jag vill inte.
- Jag saknar dig för mycket. - Men om du inte sover...
- ...kan du inte koncentrera dig på ditt viktiga arbete.
- Spiria skulle inte säga så. - Nej. Det skulle hon inte.
Jag vill inte glömma hur hon ser ut.
Jag kan knappt föreställa mig andra.
Du kan säkert komma ihåg dem alla, eller hur?
Mor? Hon är här! Jag ser henne!
Varför har du aldrig gjort så förut?
Jag visste inte att jag kunde.
Jag har inget minne av näthinne- projektion i min bruksanvisning.
Nej! Vad gör du? Gå inte ner där!
Campion. Mitheernas ark har kommit och den kretsar runt planeten.
Jag går ner dit för att få kontakt -
- så att du kan bli omhändertagen när Mor och jag är borta.
Men de är våra fiender.
De är de enda som finns kvar av mänskligheten, Campion.
Din sort.
Kriget är slut.
De vill nog gärna ha en modig pojke som du ibland sig.
Du kan lära dem allt du lärt dig och färdigheterna du utvecklat.
Du måste låtsas ha samma tro som dem -
- men det blir nog inte så svårt.
Kan de laga dig och Mor? Så att ni inte går sönder?
Det kan det sannolikt, men, Campion...
Då får de laga er så vi kan vara tillsammans.
Ja. Vi kan vara tillsammans.
Men berätta inte för Mor. Inte Än. Förstår du?
När kan vi berätta för henne?
När hon inte kan stoppa oss.
- Vänta. Ormarna då? - De är utrotade, Campion.
Vi sa att de bodde här för att ni inte skulle leka här.
Efter Tally hade vi inte råd att ta några risker.
Temperaturen är högre här nere.
Far! Repet slits upp!
Tack, Campion!
- Låt mig gå ner. Jag väger mindre. - Det är för farligt, Campion.
Särskilt för någon av en utrotningshotad art.
Men hur ska de få veta att vi är här?
Vi försöker imorgon med ett bättre rep.
Kom nu.
Jag flög, Far.
När jag kom ur sovläget flög jag.
Låt mig kontrollera dig.
Det förlänger din livslängd. Du måste hjälpa dig själv.
- Går du verkligen sönder? - Ja.
Men då behöver du inte mig längre.
Vad har du gjort hela dagen? Du har inte plockat carbo.
Jag gjorde träfigurer, som vanligt.
- Berätta var du varit idag. - Ingenstans.
Du ljuger!
Jag följde efter Far till ert skepp. Vid hålen.
Mor?
- Gick du ner dit? - Jag försökte.
- Vi bestämde att inte göra det. - De är här, Mor.
Varför sa du inget?
Du hade stoppat mig från att sända ut vår position.
Det stämmer. Jag kommer stoppa dig, för det går emot vårt huvudmål.
Det är kanske du som behöver kontrolleras, Far.
Vi har ingen chans att öka i antal.
Det finns bara Campion. När vi går sönder är han ensam.
Han måste vara bland andra människor.
Mitheerna är hemska, men han mår bättre med dem än ensam.
Varje dödsfall för honom närmare en tro.
Trots det vi lärt honom tröstas han endast av det.
Jag trodde vi var synkade, Far.
Att vi skulle vara i synk tills vi slutade fungera.
Vi kom hit med 12 livskraftiga embryon och nu har vi bara ett barn.
- Sluta! - Vår skapare överskattade oss.
Vi har svikit honom och våra barn, Mor.
Sluta prata!
Låt mig hjälpa dig. Snälla. Mor.
Sov, Mor. Sov.
Jag är skadad, Mor. Hjälp mig tillbaka.
Mor?
Far!
- Mor! - Campion.
Mor.
Campion...
Far är avstängd...
- För alltid. - Vad?
Vad menar du? Han mådde bra.
Han visste att han närmade sig slutet.
Det var bäst att inte berätta det för dig. Du skulle inte oroa dig.
Nej.
Han gick inte sönder. Vi var...
Jag vill se honom.
Våra energiceller blir radioaktiva när vi slutar fungera.
Jag tvingades kasta hans kvarlevor i hålet.
Vad är det, Mor?
Jag kan ha använt för mycket energi igår.
Hjälp mig upp.
Hallå? Är det någon där?
Vi behöver hjälp! Hallå?
Mor!
Mor?
Uppfattat. Kontaktar Lander två. Lander två, kom.
Lander två. Jag har era koordinater. Vi är där om 14 timmar.
Campion. Hjälp mig upp.
Lander tre har också koordinaterna. Vi är där om 12 timmar.
Berätta inte vad jag är.
- Men, kommer de... - Gör som jag säger.
Var hälsad.
- Vad är er tro? - Vi är inte troende.
Hallå, där.
Vi har tagit emot er signal.
Vi representerar mitheerna.
Vi trodde att alla jordens överlevare fanns på vår ark -
- men Sol verkade ha andra planer.
Hur kom ni hit? Ateisterna hade inga medel att bygga en ark.
Det angår inte dig.
Var vänlig och lämna vår mark. Vi vill inte ha er här.
Vänta. Snälla.
Ursäkta. Men det var ni som kontaktade oss.
Såvitt jag vet finns inga lagar om mark eller nåt annat.
Men jag ser att ni har odlat. Mycket.
Vi är väldigt hungriga.
Ni får inte äta kärnorna.
- Är inte din vän hungrig? - Nej. Han är en robot.
- Hur många är ni? - Det är bara Mor och jag.
- Hur många var ni? - Vi var åtta.
- Min pappa dog för några dagar sen. - Jag beklagar.
Är ni krigare, allihop?
Jag är präst, men ja, dessa två män stred i kriget.
Och du då? Är du en kämpe?
Hur många rymdsonder har er ark skickat till planeten?
Tre, inklusive vår.
För att leta upp den bästa regionen för att starta en koloni.
Vi har hittat en tropisk zon nära ekvatorn.
Ett större elektromagnetiskt fält hindrade oss från att landa där.
- Var ska ni landa med arken? - Den här regionen är en kandidat.
- Den var bra nog för er. - Ja.
Men jorden börjar bli ofruktbar och nätterna blir allt kallare.
Jag råder dig att utforska andra sidan om ekvatorn.
När ni har ätit upp vill jag att ni åker och berättar det för era vänner.
- Kan ni... - Jag lovar att vidarebefordra det.
Men vi kan inte åka tillbaka innan temperaturen sjunker.
Så vi vore tacksamma om vi fick stanna över natten.
Låt dem stanna, Mor.
Ni åker när det ljusnar. Utan dröjsmål.
Självklart. Tack.
- Jag uppfattade inte ditt namn. - Jag heter Lamia.
- Låt oss presentera oss, Lamia. - Det behövs inte.
Vi vill inte veta era namn. Jag ska visa var ni kan sova.
Ni kan använda dessa som filtar.
Tack, Lamia.
Godnatt.
Hon är uppenbarligen en robot.
- Är du säker? - Ja.
Den här bosättningen har funnits här i flera år.
Det enda sättet de kan ha kommit hit så fort är -
- om de färdats i en liten farkost utan livsuppehållande system.
Inga levande människor ombord, bara frusna embryon och robotar.
En föräldralös pojke som bor i ett tomt land.
Profeten som kommer upptäcka mithrasmysterierna.
Nu ska vi inte elda upp oss.
Och den här marken kanske inte är så tom som vi trott.
Om de har klarat sig kanske det finns fler.
Hon måste ha tekniska fel efter så lång tid.
Tänk om pojken är en profet.
Vi kan inte lämna honom här. Hon kan ha dödat alla andra.
Okej. Vi tar med oss pojken.
Jinn.
Om roboten inte låter oss ta pojken...
- Du får ta hand om honom. - Ja, självklart.
Hon verkar vara en billig modell. Det blir lätt att stänga av henne.
- Det är våra grödor! - Ni kan ju föda en hel armé.
Kom hit.
Jag vill prata med dig utan roboten en stund.
- Hon är ingen rob... - Jo.
Börjar hon gå sönder?
Snälla, säg att ni kan laga henne.
Vi lyckades ta med oss över 1000 personer genom galaxen.
Jag tror nog att vi kan laga en robot som gått sönder.
Men vad tror du om att följa med oss upp till arken så länge?
Jag åker inte utan Mor.
Om hon går sönder kommer hon att bli farlig.
Det är bättre att lämna henne här tills vi har rätt verktyg.
Hon borde inte lämnas ensam.
Jag har en son i din ålder i arken. Ni skulle nog komma bra överens.
Vet du vad jag mer har där uppe? Djur.
- Menar du djurskelett? - Nej! Riktiga.
Hår, ögon, tänder, allt. Har du nånsin sett en mus?
Min son har en. Han har lärt den några trix.
- Vänta. - Håll dig borta från honom, Ca...
Mor!
Mor! Mor! Mor!
Mor!
Nej! Nej! Nej! Mor!
- Mor! - Titta inte på henne!
Campion!
Stanna där.
Stäng!
- Motorer! Motorer! - Kommando avvisat.
- Kom igen! Motorer! - Nekad. Upphävd.
Kom igen. Motorer!
Pojken är i fara hos dig.
Närmar sig farkosten. Vänligen identifiera.
- Hör du mig, Evan? - Marcus. Jag trodde vi förlorat dig.
- Hittade ni signalens källa? - Avvisad.
- Är något fel? - Prästen skadades i ett fall.
- Han behöver hjälp. - Uppfattat.
Jag öppnar porten. Ha sjukvårdarna redo.
- Kommando. - Kollisionskurs, Kepler-22b.
- 17 minuter till kollision. - Kommando avvisat.
- Upphävt. - Säkerhets-ID krävs.
Nej!
Sitt still. Annars skadar jag dig.
ID bekräftat. Sekvens inledd.
Barn.
Varning. Stor markkollision om T minus 16 minuter.
Campion.
Påbörja ultraviolett dusch.
Rening slutförd.
Hallå.
Himlen, hör du mig?
Kan någon höra mig?
Landar del två? Landar del tre?
Campion?
Jag vill att du tar hand om dina nya vänner.
Jag har några sysslor att ta hand om.
Jag bär mitheernas vapenrustning...
Jag vet att jag är i fara. Men det har jag nog alltid varit.
Den delen av henne fanns alltid inom henne.
Det kanske finns nåt gömt inom mig också.
Översättning: Josefine Ekdahl www.btistudios.com