NETFLIX PREDSTAVLJA
„ZABORAVIT NEĆU KRIKE KAD BOMBE SU PADAT STALE
PO MRAČNIM HODNICIMA ŠKOLE PUNIM DJEČJE VIKE”
Početkom 1945. pokret otpora od Britanije je tražio da bombardira
sjedište Gestapa u Shellovoj zgradi u Kopenhagenu. RAF je oklijevao.
Sjedište su štitili zarobljenicima iz pokreta otpora.
No u ožujku je Gestapo bio na rubu uništenja pokreta otpora
i odlučili su se za napad.
JYLLAND, VELJAČA 1945.
Čarapa mi se podrapala.
Stavit ćemo laka za nokte.
Netko te treba.
-Došli su mi u kuću. -Molim?
Dvojica. Mama je rekla.
-Mogu li malo biti ovdje? -Ovdje?
-Nekoliko sati. -Ne, što ti je?
-Zašto? -Svende, idi.
Ubit će me!
Ne mogu pomoći.
Shvaćaš? Ne mogu.
Rekao si Petersonu?
Ne mogu ga naći.
Idi u Shellovu zgradu.
-Vidimo se ondje. -U Shellovu zgradu?
Dobro.
-Idem onamo. -Dobro.
Frede?
Dugujem ti deset kruna.
Zbogom.
Moraš za stolom nositi tu usranu odoru?
Daj, to je samo bijela košulja.
Zašto živimo s tom svinjom?
Ha? Možeš li mi to reći?
Srami se.
Srami.
Kako je bilo danas, bako?
To nije sin kojega si rodila.
Sina kojega si rodila više nema.
Što je sada s njim?
Kolaboracionistička je svinja. Izdajnik.
-Kako se usuđuješ! -Ne diraj me, tata.
-Ostavi me, svinjo! -Što je tebi?!
-Ne diraj me! -Ustaj, kvragu!
Naša će zgromiti šaka Sve koji stanu protiv nas
Hitlerova mladež
-Naša se zastava… -Znam, tata!
Naša se zastava pred nama vije
U budućnost kročimo Za nju boj se bije
Za Hitlera marširamo I za njega se trapimo
-I zastava mladeži… -Što ona traži ovdje?
Ovdje dolje
Želi Henrika za muža, Henrika, Henrika
Za muža želi Henrika
Zato reci da i samo se nasmiješi Zato reci da…
Čuvaj malo Selmu, molim te.
ZASTORI ZA ZAMRAČIVANJE SLIKE
Djevojka je došla, došla, došla
Djevojka je došla, došla
I što ona ovdje traži
Ovdje, ovdje Što li ona ovdje traži
Želi Henrika za muža, Henrika, Henrika
Želi Henrika za muža, Henrika
Ali oni joj to ne daju, ne daju, ne daju
Oni joj to ne daju, ne daju
-Pa sada želi Petera, Petera… -Svende Nielsene!
Želi Petera za muža, Petera
Svende! Svend Nielsen?
Ti si Svend?
-Nisam ja. -Pokaži mi iskaznicu.
-Nisam ja. -Pokaži isprave.
-Hajde. -To nisam ja.
Nisam ja. Nisam.
To nisam ja.
Nisam ja.
SVEND NIELSEN
Sve je u redu, čini se.
Poul te treba.
Kvragu!
-Pogledajte, Herr Schultz. -Evo.
Eva! Tata, to je Eva iz razreda!
Eva, to sam ja, Greta.
Eva!
-Što misliš tko je to? -Izdajnik.
Previše je znao.
Je li previše znao, mama?
Zato? Jer je previše znao?
Dođi.
Dušo, nema ničeg.
Henry, nećemo stići.
Nećemo… Ma idemo!
Henr… Henry!
Henry!
Što je bilo, Henry?
Tvrdoglavče mali.
Ne možemo nikamo.
Ali šutnja je najgora.
To nije baš dobro, zar ne?
Trebaš odgovoriti majci kad te nešto pita.
Ako ne odgovoriš, majka se zabrine.
I, naravno, ne možeš nam reći što nije u redu.
Što si to vidio?
Reci mi.
Što si vidio?
Vidio si ljude u autu?
Uopće mi nije jasno.
Nešto moraš reći, Henry!
Govori!
Reci nešto!
Saberi se!
Budi muško, a ne takav plačljivac!
Možda zvuči grubo, ali malo straha katkad ih najprije izliječi.
Možeš li sada nešto reći, Henry?
Možeš li sada nešto reći?
Možeš li?
Dakle, ne možeš.
Razmišljala sam…
Imam sestru u Kopenhagenu.
Ondje se ne vidi mnogo neba, a neba se najviše boji.
Eto, nagradit će te putem u Kopenhagen.
Za to što si običan cmizdravac.
Pa, sretno.
Neki dan u sestrinoj sam školi govorio o našoj eskadrili.
I rekao sam: „Jednoga dana iz oblaka je izletio jedan Fokker.”
Djeca su se zasmijuljila. „Jednoga smo srušili”, rekoh.
„Odjednom se jedan Fokker pojavio iza nas.”
Sad su se djeca naglas smijala.
Učiteljica me bijesno prekinula i rekla:
„Mislim da moram objasniti, njemački se avioni zovu Fokker.”
„Da, da”, rekoh. „Ali ti su smrdljivi fakeri bili Messerschmitti.”
Gospodo.
Samo kratko prije brifinga.
-Vi ste iz 977-ice, je li? -Tako je.
Bojnik Truelsen, danski Odjel za specijalne operacije, SOE.
Nešto vam želi prenijeti.
Bili ste u izvidničkoj misiji iznad Jyllanda s Brownom i Smithom?
Tako je.
Uništili su vozilo s njemačkim osobljem sjeverno od Hobra?
Tako je.
Primili smo telegram od lokalnog pokreta otpora.
To nisu bili Nijemci. Ljudi su išli na svadbu.
Vozač i tri mlade djevojke.
Molimo pilote da idući put paze što rade.
U redu.
U redu. Vidimo se na brifingu, momci.
To smo mogli biti mi.
Ali nismo. Dođi, Reggie.
Evo kako će ovo ići.
Postavit ću pitanje.
Ako ne odgovoriš, pitat ću jesi li spreman.
Onda ću te bičevati.
Hoćemo li početi?
-Ništa ne znam. Ja sam samo… -Sitna riba.
-Tako je. -Nisi ti nikakva riba.
Ti si crv. Mali ljudski crv.
Skini košulju. Sjedni naopako na stolac i digni ruke.
Kako želite.
Progovorit ćeš ti.
Svi progovore.
Možda ne izgleda impresivno.
I poslije prvih udaraca možda ćeš misliti da odlično podnosiš bol.
Ali nije tako.
Idući će udarac vraški boljeti.
Znamo da si jedan od vođa.
S kim od imena koje ću reći surađuješ?
Truelsen, Schoch, Bork Andersen, Lippmann, Tiemroth?
Znam Andersona.
Moj mesar.
Spreman?
Gdje održavate sastanke?
-Ne znam. -Spreman?
Čvrsto dočekaj udarac.
Bit će ti lakše.
Kako surađuju SOE i Vijeće oslobođenja? Spreman?
Molim?
Ne čujem.
Gotov si, smrdljivi izdajniče.
Ne bi me trebao udarati ako nisam spreman!
Postaviš pitanje, pitaš jesam li spreman, onda udaraš!
Takav je dogovor!
Bijedni crve!
Dođi.
Što radite? Maknite se od vrata.
SLOBODNA DANSKA
Sestro Teresa?
-Da? -Nadstojnica vas treba.
Kažu da se bičuješ.
Nismo jezuiti iz 15. stoljeća.
Mi smo sestre svetog Josipa.
Zašto to činiš?
Reci nešto, djevojko.
Tražim Boga.
Molim?
Tražim Boga.
Zašto bi Ga vidjela ako se bičuješ?
Kaznit će me ako to ne smijem činiti. Pa ću znati da me vidi.
Boga ne zanima tvoja patnja.
-Bog je sveprisutan. -Ali ne može biti.
Ako se sve ovo događa.
Zar Bog tako malo cijeni nas ljude?
Bog voli nas ljude.
Zar Židovi nisu ljudi?
Možda zato što ne vjeruju da je Krist Sin Božji.
Zar je kazna za to smrt?
A djeca bombardirana u Londonu i Berlinu?
A oni koje odvlače u logore i ubijaju?
-Ne znamo je li tako. -Zar oni nisu ljudi?
Teresa, Bog je i u tebi
i u ljudima koji pate.
Ne može odagnati njihovu patnju.
Ali može im ponuditi utjehu.
A što ako izgube vjeru?
Onda nemaju više ništa.
Da.
Onda nemaju više ništa.
Ja sam prelijepa Elizabeta Ugarska.
Ovaj je svijet pun gladi i patnje.
Sada je veoma teško.
Ali kažu da će uskoro biti kraj, hvala Bogu.
Da.
Ali jadni Henry…
Otvoreni su prostori najgori jer se vidi najviše neba.
Da, mogu zamisliti.
Onda ga praktički treba vući van.
Ovdje će mu biti dobro.
-Neizmjerno ste dobri. -Nije problem.
Najmanje što možemo učiniti.
-Hej, ti. -Pozdravi tetu Annu, molim te.
Dobro jutro, Rigmor. Dobro si spavala?
To je zato što si vidio one mrtve ljude u zapaljenom autu?
Zato si prestao govoriti?
Rigmor.
Razgovaramo samo o lijepim stvarima, sjećaš se?
Ovo je Wolle.
Neki mede misle da je djetinje stalno ih grliti.
Ali Wolle nema ništa protiv.
-Moram na vlak. -Da.
Neka piše u bilježnicu. Korisno je.
Naravno.
Dragi moj sine.
Ovdje ćeš biti siguran i sretan.
Bit će ti divno.
Brinut ćeš se za Henryja?
I u školi?
Razgovarala sam s časnama.
Rado će ga primiti.
Vidimo se za mjesec dana, mili.
Može?
Zbogom za sada.
Pokušaj nešto reći.
Dobro, idi da stigneš na vlak.
Pozor, molim.
Operacija Kartaga naša je dosad možda najriskantnija operacija.
Brzinom od 450 km/h letjet ćemo na visini krovova
ravno u srce glavnoga grada.
Napast ćemo i uništiti jednu jedinu zgradu.
Meta je sjedište Gestapa u Kopenhagenu.
Shellova zgrada.
Cilj nam je uništiti njihovu dokumentaciju i pobiti što više Huna.
Da izbjegnemo radare, letjet ćemo nisko preko Sjevernoga mora.
Pratit će nas 30 Mustanga.
Preletjet ćemo Jylland i nastaviti prema Zelandu.
Ovdje, iznad jezera Tissø,
podijelit ćemo se u tri grupe. Prva ide ravno na Kopenhagen.
Druga grupa jedanput će napraviti krug iznad jezera, treća dvaput.
Tako ćemo se razdvojiti.
Napast ćemo kasno prijepodne.
Tada se najviše radi i moći ćemo ih pobiti najviše.
Nosit ćemo bombe s odgodom,
koje će eksplodirati 30 sekunda nakon pada.
Gestapo će nas očekivati.
Zato su, nažalost, smjestili 30 zarobljenika iz danskog pokreta otpora
odmah ispod krova da služe kao ljudski štit.
Riječ prepuštam bojniku Truelsenu iz Odjela za specijalne operacije.
Gospodo!
Gestapo je na rubu uništavanja danskog pokreta otpora.
Zato nas već mjesecima vođe preklinju
da izvedemo taj napad
makar u njemu stradali naši suborci.
Moramo to učiniti.
Žrtvovati malen broj ljudi
da bismo ih spasili mnogo.
Zdravo, mama!
Zdravo, dušo!
Zdravo, Henry!
Eva je isto vidjela smrt. Njemu su pucali u glavu.
Ali ti još govoriš. Zar ne, Eva?
-Moraš nešto reći da bi govorila. -Što želiš da kažem?
Eto, govori iako je vidjela smrt.
Pokušaj.
Reci nešto.
Dobro, ne moraš. Vjerojatno samo imaš žabu u grlu.
-Bi li ti od slatkog peciva bilo bolje? -Ne!
Dođi.
To je opasno.
Reći ću ti u čemu je problem.
Najstrašnije je to što ovdje živi Slonica.
Jer Vještica Smrti živi u Slonici.
Njezini su šiljasti prsti od kostiju mrtve djece.
Ali to nije ono najgore.
Njezine te oči progore. Nikad je ne smiješ gledati u oči.
Nikad!
Ali to nije ono najgore.
-Najgore je to… -Što je sve otrovno.
Jedan zalogaj ubija.
Dođi.
Vjerojatno se čudiš što želimo otrovno pecivo.
Rigmor ima protuotrov.
Pazi, Henry. Možda će ti sada biti malo teško.
-Da. -Ulazimo u široku aveniju.
-Vidi se puno neba. -Avenija je zbilja široka.
Ali ovako ćemo to riješiti.
Vezat ćemo ti uže oko struka. Ja ću te vući.
-Samo me prati. -Da.
Tako ćemo prijeći preko.
I Eva će hodati tik iza tebe.
Idemo, Henry. Idemo!
Hajde!
-Eva, guraj ga. -Guram.
-Hajde, Henry! -Hajde.
Još malo i stigli smo. Nemaš se čega bojati.
Hajde, Henry. Eva, guraj ga.
Hajde, možeš ti to.
Hajde, idemo.
Idemo.
-Idemo. -Hajde!
Uspio si!
-Jesi! -Sutra ćeš moći bez užeta.
Da.
-Ne! -Što ti je?!
Otrovno je.
Moraš ga triput umočiti.
Onda digneš prema Isusu.
Onda možeš jesti.
Preživjeli smo!
JUPI!
Jupi!
Došli ste. Pođite sa mnom, idemo nekamo.
Ovo je moj bratić Henry. Ne govori.
A, da. Dobro došao!
Stani, svinjo! Stani! Stoj!
Stani!
-Ne! -Pustite me!
Dođite, djeco. Ne gledajte.
Hodajte, hajde. Ne gledajte. Skrenite pogled. Idemo.
Skrenite pogled. Ti, ne gledaj.
Hajde, idemo.
Joj!
Kolaboracionistička svinjo!
Ne diži se! I stani kad kažemo da staneš!
Trebate nešto?
Ti si vrag.
Ako ne nađeš Boga, gorjet ćeš.
Molim?
Teresa!
Što je tebi, djevojko?
-Izdajico! -Kolaboracionistička svinjo!
Frede, ideš li?
Hej.
Gdje smo?
U zatvoru Vestre?
Ne, u Shellovoj zgradi.
Shellova zgrada?
Penjao sam se stubama. Pod krovom Shellove zgrade sam.
-Pod krovom? -Da.
U ćelijama smo. Pod krovom.
Pod krovom Shellove zgrade.
Koliko nas je?
Ne znam.
Možda 30?
Četrdeset.
Valjda ćemo uskoro u zatvor Vestre.
Ne.
Ne?
Mi smo ljudski štitovi.
Uskoro će napad.
Britanski?
Mislite da će doći?
Hoće.
Dakle, mi smo topovsko meso?
Da.
Ali…
-Kako možete znati? -Bio sam prisutan.
Kad smo tako odlučili.
-RAF će nas bombardirati? -Da.
-A vas su ovdje zatočili. -Da. Malo čudno, priznajem.
-Apsurdno. -Da.
Apsurdno.
Ti! Stoj.
Okreni se.
Možete ići.
Što želite? Recite mi.
Neki dan
nešto ste rekli.
Nešto o Bogu.
Ne znam što to znači.
-A i prekasno je. -Za što je prekasno?
Rat je završio.
Mrtav sam.
-Žao mi je. -Ne želim vaše sažaljenje.
Nego što želite?
Rekli ste mi da moram naći Boga.
-Ne voli crne odore. -Nije li vaša halja crna?
Što Bog kaže na vas pravednice koje bježite od stvarnost?
-Ne smijem razgovarati s policijom. -Ne, nemam aureolu.
Ja sam vrag.
Poljubite me.
Molim?
Poljubim li takvog, Bog će me valjda kazniti i znat ću da postoji.
Poljubite me.
Ne.
Dakle.
Hej.
Ne.
Nije me munja zgromila.
Bog ne postoji.
Možete ići!
Kao što znate, naša je godišnja predstava „Elizabeta Ugarska”.
Živjela je u Njemačkoj u 13. stoljeću.
Iako je Elizabeta bila kraljevske krvi, činila je sve što je mogla
da pomogne siromašnima.
I dalje?
Da, Greta?
Bogatim, zlim Židovima nije se sviđalo što im pomaže.
Jednoga dana kad im je donijela kruh, bogati, zli Židovi su je zaustavili.
Mislim da nisu bili Židovi.
Ali sve drugo je točno.
Što je onda bilo?
Kad su htjeli vidjeti što ima u košari.
Rigmor?
-Sve se pretvorilo u ruže. -Bog je izveo čudo.
Kruh je pretvorio u ruže da ga Elizabeta može sakriti.
Da?
-Sestro Hanna, možete malo? -Teresa, nastavi, molim te.
Da, Rigmor?
Kako se kruh pretvori u ruže?
Pa, to je čudo.
Ima mnogo svjedočanstava
o kipovima Djevice Marije koji su oživjeli i plakali.
U gradu Civitavecchia u Italiji kip katkad plače krvavim suzama.
A kažu i da neke druge Madone govore.
Ali kako?
Jer Bog može sve.
-Uvijek? -Da.
I kada spava?
Bog ne spava.
-Pa kako ostane budan? -Neki put…
Neki put,
iako vrlo rijetko…
Nešto mu odvuče pozornost.
Onda nam je sestra Teresa rekla neka bacimo olovke.
I jesmo, naravno.
Onda su ležale na podu.
Pa smo ih opet dizali.
Onda je sestra Teresa rekla
da Bogu sati i minute prolaze drukčije nego nama.
Eto, to je trajalo možda tri sekunde.
Tri sekunde niste me gledali, gledali ste olovke.
BOG ŽIVI - BOG SPAVA
Božji sati, minute i sekunde potpuno su drukčiji od naših.
Zato se Bogu samo jedan dan
može činiti kao 100 godina.
Ili mu se sekunda može činiti godinom.
Dakle, ako skrenete pogled
na nekoliko sekunda,
onda Ga nema.
Dakle, ako Bogu padne olovka i skrene pogled,
nema ga dvije godine.
Dobro. Sestra Teresa je to rekla?
Mislim si, ako zbilja nemamo sreće,
možda Bog baš sada spava.
Dok svi mi postojimo.
To može trajati 100 g.
Ako čvrsto zaspi, možda i dulje.
Teresa!
Što je to?
Što se to dogodilo?
S malim mišićima kojima se ne služiš često?
Nasmiješio si se?
Dakle, znaš se smiješiti.
LUDA JE
-Da, je. -Što piše?
Ja?
Ti si lud, ne ja.
-Ti si lud, dobro? -Da.
Ja sam havajska časna sestra Henry.
Volim svoju nećakinju Rigmor.
Jako je draga i jako pametna.
I njezini mama i tata su dragi.
Jer kažu da će rat uskoro završiti.
Baš imam sreće, jer Bog je upravo otišao po cigarete.
-Genijalno. Odlično! Hoćemo još! -Bravo! Još!
Ako hoćete još, gledajte ovo. Henry, prati me.
Pozdrav, ja sam Henry.
Ne mogu govoriti.
Ali ako i Rigmor i ja dobijemo po keks,
to će me izliječiti.
Ne, ne. Vrijeme je za krevet.
-Bravo. -Bili ste odlični.
Sestro.
Što je?
Poljubili ste me kao vraga?
Da.
Ne želim više biti vrag.
Sestro!
Naučio bih molitve.
Evo.
Zdravo, Marijo, milosti puna, Gospodin s tobom. Blažena ti…
Čitajte.
Ne znam čitati.
Ponavljajte za mnom.
-Zdravo, Marijo, milosti puna. -Zdravo, Marijo, milosti puna.
-Gospodin s tobom. -Gospodin s tobom.
-Blažena ti među ženama. -Blažena ti među ženama.
I blagoslovljen plod utrobe tvoje, Isus.
-I blagoslovljen plod utrobe tvoje, Isus. -Još jedanput.
Zdravo, Marijo, milosti puna. Gospodin…
Ako želite ljubiti vraga, najbolje je to učiniti ovdje.
Ne, ovdje se ne smije.
Ne, stanite. Stanite.
Stanite!
Ne, prestanite.
Obratio nam se.
Žao mi je.
Baš sam gad.
Zovem se Frederik.
Teresa.
-Dobro si? -Jesam.
Evo naše pratnje.
Milina, jebote.
Neka paze na galebove.
Pazite na galebove.
-Ne mogu. -Možeš.
Neću.
Prestani. Pojedi doručak i točka.
-Ali nije mi dobro. -Ništa ti nije.
-Nisam gladna. -Brzo ćeš biti gladna.
Čim izađeš. Ne možeš u školu praznog želuca.
-Nije mi fino. -Sjećaš se priče o Gašparu Jušku?
Ni on nije htio jesti. Ne.
Četvrtog je dana vaga Gašparu jedva našla traga.
A petoga je dana Gašpar tanak otišao na vječni sanak.
Umro je.
Pojedi to!
Dobro, idi praznoga želuca.
Idi. Kad se vratiš, čekat će te hladna kaša!
Čekajte! Čekajte me!
-Što je bilo? -Ništa.
Kriste!
-Gdje je Frederik? -Nisam ga vidio dva dana.
Ne znam što će mi policija učiniti.
No završio sam.
Sine moj.
Oslobođenje će biti tvoja propast.
Zbogom, sine.
Procijenjeno vrijeme do mete?
Oko sedam minuta.
Ajme meni!
Rigmor! Rigmor, ma što to radiš?
Hodam s košarom.
Da, ali samo se malo prošeći, pozdravi ljude.
Onda istupi i obrati se publici.
-Dobro. -U redu. Hajde onda.
Rigmor, zašto nisi stala?
Htjela sam ići pozdraviti baku u šumi.
Ne, nemoj. Ovo nije bajka.
Ako tako želite.
Dijelimo se u tri grupe. Prva grupa, prijavak.
-Jedan-dva. -Prva grupa, tri.
-Jedan-pet. -Jedan-šest.
-Jedan-sedam. -Druga grupa, prijavak.
-Dva-dva. -Dva-tri.
-Pet. -Dva-šest.
Dva-jedan, prijavak.
-Tri-jedan. -Tri-dva.
-Tri-tri. -Tri-četiri.
-Tri-pet. -Tri-sedam.
I odsad radijska šutnja.
Ja sam prelijepa Elizabeta Ugarska.
Ovaj je svijet pun patnje i gladi.
Moje je srce slomljeno, moja je vjera slaba.
Dječica umiru od gladi.
Večeras sam čula da me netko doziva.
„Elizabeto, glasnice moja. Ja sam Gospodin, istina je riječ tvoja.”
Tko ide?
Otvori košaru!
Hvala.
Hvala, djevojke, bilo je odlično.
Eva, dođi ovamo, molim te.
Što ti je? Boli li te trbuh?
-Nisi doručkovala? -Nisam.
Eva.
Ne možeš živjeti bez doručka.
Idi na zahod, hajde.
Da, i ti možeš ići.
Jesi li našla Boga?
Ili ti je draža ona kolaboracionistička svinja?
Razgovarala sam s nadstojnicom.
Danas ti je zadnji dan u školi.
To što si učinila bogohulno je!
Možda da umočiš glavu. Možda će ti biti bolje.
To je protuotrov.
Hajde, pokušaj.
-Što se dogodilo? -Ostali smo bez repa!
Hajde.
Hajde, uspravi se.
Hajde.
Diži! Bože mili!
Diži ga, diži!
-Diži ga! -Hajde, hajde!
Diži ga!
Diži!
-Hajde! -Diži ga!
Upomoć! Ključ!
Pustite nas van!
Daj mi to!
Daj mi ključeve, kvragu! Puštaj!
Smirite se. Idemo u parovima. Idemo.
-Mirno i polako. -Nema trčanja, mirno i polako.
Idemo!
Idi.
Malo smo promašili, trebamo biti 15 stupnjeva više desno.
Nema problema, vidim metu.
Vratašca otvorena.
Mirno i polako.
Kvragu, to nije meta. Obustavi!
-Što drugi rade? -Bože mili!
Maknite se od stuba! Bježite!
Teresa!
-Teresa! -Dolje u podrum. Idemo.
Ozlijedila si prst, zlato?
Evo.
Sve je u redu. Narast će novi.
Narast će novi.
Što je taj dim?
Što se ondje događa?
Jesu li to naši? Je li to drugi val?
-Bombardiraju pogrešnu metu! -Gdje je treći val?
Gdje je treći val? Jesu li došli?
Gdje je treći val? Ne vidim ih.
Dolaze sa zapada.
Lete prema pogrešnoj meti.
O, majko mila!
-Što se događa? -Bombardiraju školu!
-Francusku školu! -Bombardiraju školu!
Emma!
Uđi i čekaj unutra.
Je li tko vidio Evu?
Eva?
Recite, jeste li vidjeli Evu?
-Je li izašla, jesi li je vidjela? -Ne.
-Emma, ostani tu. -Rigmor.
Ostani tu! Emma, slušaj me!
Ja ću je naći! Dobro? Ja ću je naći.
-Moraš je naći. -Oboje ću ih naći.
Mama!
-Hej! -Mama!
Hej!
-Hej! -Mama!
Upomoć! Netko je dolje!
Mama!
Hej, je li netko dolje?!
Hej!
Mama!
Bože mili.
Upomoć!
Ovamo!
Nekoga smo našli!
Ne.
Dobro.
Rigmor?
Greta?
Greta i Rigmor, čujete li me?
Jeste li tu?
Sestro?
Gdje si, Rigmor?
Sestro Teresa?
-Ja sam. Gdje si? -Ovdje dolje.
-Koliko moramo ostati ovdje? -Moramo…
Moramo malo pričekati. Netko će doći po nas.
Greta?
Zašto se Greta ne javlja?
Dođite!
U kazalište.
Hej ti! Da, ti. Dođi ovamo.
Dođi ovamo!
Hej!
Čuješ li!
Jesi li dobro?
Netko treba zapisati opis svake djevojčice koju spasimo.
Opise ćeš predati gospođi u kazalištu
tako da može roditeljima reći koga smo spasili.
Možeš li?
A to? Možeš na to pisati? Možeš?
Odlično.
Ona djevojčica.
Vidiš je? Plava kosa, zelena haljina, žute čarape.
Osam godina. Zapiši. Ide u bolnicu Frederiksberg.
I to zapiši.
Ako mogu reći ime, zapiši ime.
Onda predaj papir. Dobro?
Bravo, dečko. Idi sada.
Pri svijesti je. Pitaj ime i javi ga u kazalište.
-Idemo, brzo! -Kako…
Ka…
Kako se…
Kako se zoveš?
Kako ti je ime?
Tvoje ime?
Kako ti je ime?
Jesi? Bravo. Idemo.
Kako se zoveš?
Što? Moraš…
Moraš…
-Glasnije! -Jenny.
Godine?
Sedam.
-Boja haljine? -Gotovo.
Diži.
Rigmor?
Da?
Vidiš li išta?
Ništa ne vidim.
Ali osjećam da mi se voda diže do trbuha.
Voda?
Ležiš li na trbuhu?
Rigmor?
Ležiš li na trbuhu?
Da. Sada ima puno vode.
Upomoć!
Ulazim.
Ima li tko svjetiljku?
Evo.
Eva?
Dođite. Svi roditelji…
-Našla si je? -Nisam.
Idemo u dvoranu.
-Moramo biti ovdje? -Da.
Ovuda, u dvoranu.
-Molim vas, recite roditeljima… -Da?
…kamo su ih odveli. Hvala.
Ovdje ćemo primati poruke iz škole.
O nađenim djevojčicama.
O tome kamo ih vode.
Jedna djevojčica.
Sedam godina.
Crvena haljina.
Bolnica Frederiksberg.
Zove se Jenny.
Jenny!
Bravo, zlato.
Požuri se po još poruka, dobro?
Imamo i malu Agnetu, osam godina.
Odvezli su je u bolnicu Frederiksberg.
Siva haljina i crvene čarape, crna kosa.
Rigmor?
-Rig… -Dođite za mnom.
Upomoć!
Stižemo!
Ovdje smo!
Dolazimo! Evo nas!
Jesi li čula, Rigmor?
Jesi li čula?
Rigmor?
Čuješ li me?
Da.
Jesi li čula? Netko dolazi po nas.
Netko dolazi.
Dolazimo!
Rigmor.
Rigmor!
Voda se diže.
Voda.
Je li još ispod tebe?
Sada mi je skoro do usta.
Možeš li dignuti glavu? Možeš li?
Ali usta su mi već skroz gore.
Kako to?
Kako, Rigmor?
Kroz bradu mi ide neko željezo.
I diže mi glavu.
Kroz bradu?
Upom…
Upomoć!
Ovdje smo dolje!
-Ovdje smo! -Hej!
Ovdje smo, upomoć!
Voda se diže. Upomoć!
Upomoć! Voda se diže!
Majku mu.
Pas mater.
Čitajte!
Možeš ti? Čitaj, molim te.
Pomozi mi da pročitamo.
Plava kosa, osam godina.
Žute čarape.
-Plava… -Glasnije.
Plava kosa, osam godina, žute čarape, plava haljina.
Nora!
Henry!
Bože mili!
Jesi li dobro? Jesi li?
Jesi li vidio Rigmor?
-Jesi li je vidio? -Nisam.
-Moram ići. -Gdje je ona?
Henry!
Sestro Teresa?
Da, Rigmor?
Mislite da je Bogu pala olovka?
Mislim, da.
Mislite da će brzo doći?
Možda neće.
Ne znam.
Hoćemo li onda ići u raj?
Da.
Svi ćemo onamo otići.
I Isus nas čeka?
Da, čeka nas.
Sigurno nas čeka.
Da, čeka nas.
Podrum se puni vodom! Utopit će se!
Hej!
Djeca su u podrumu.
-Što ste rekli? -U podrumu su.
-Ondje ćemo naći većinu. -A voda?
-Što s vodom? -Voda.
Jensene!
Rasmussene!
Donesite pumpe.
Donesite sve pumpe koje imamo. Brzo!
-Vode ima previše. -Dajte!
-Hajde! -Dajte!
Evo nas!
Hej! Gdje ste?
Hej! Ovdje smo!
Ovdje smo dolje!
Imam crijevo za ispumpavanje vode! Pokušat ću ga dodati!
Rigmor?
Slušaj me. Spustit ću crijevo do tebe, ispumpat će vodu.
Čuješ li me?
Izvući će vodu.
Rigmor?
Rigmor!
Rigmor.
Rig…
Tako smo glupi.
Vikao sam na nju.
Rekao sam da će umrijeti.
To sam joj posljednje rekao.
Zato što nije htjela jesti kašu.
Zato što nije htjela jesti.
Moram na zrak.
Ti nosiš poruke?
Imaš li poruku o Evi?
Eva? Plava kosa.
Smeđi kaput, karirana haljina, žute čarape i rukavice.
Ali Eva više nije ovdje.
Kako to misliš?
Zašto više nije ovdje?
Mislim da je otišla kući.
POGINULI ODRASLI
KATOLIČKE ČASNE SESTRE
UČITELJICE
POGINULA DJECA
Prijevod titlova: Vida Živković