Ostanite kod kuće, spasite živote…
16. OŽUJKA 2020.
-Odavno nismo tako dugo bili skupa. -Dva tjedna s prijateljima na selu.
-Izolirat ćemo se. -Izolirat ćemo se.
-Izo… -Izo…
-Izolirat ćemo… Pjevaj. -Ne shvaćate.
U bolnici je pakao. Ljudi umiru.
Da, već je 17 % potvrđenih slučajeva.
-Charlotte, šiziš? -Ne.
-Matte, našao si let iz Berlina? -Da, stižem za pet sati.
Koliko god trajalo,
nema seksa. Nisu ovo Male nevine laži.
-Opasno je. -Ne…
-Prenosi se slinom. Dakle, zguza može. -Super.
Sutra obavezno krenite prije podneva.
Čuli ste Macrona. Kad nastupi karantena, nema kretanja.
Hvala kome?
Tvojoj baki, njezina je kuća.
Rekla je da je skoro moja.
Baka Prozac mogla bi umrijeti?
Ne!
Trebala bi je nazvati da joj zahvališ.
Da.
Sama je u domu…
-Koja je adresa? -Sve je u mailu!
Ne znaš otvoriti tablicu u Excelu?
Željeznička postaja Lachaussée-du-Bois-d'Écu.
To je između Prkna i Pična?
Piše se É-C-U.
Kao stara valuta prije franaka prije eura.
Znači,
moramo svršiti uz Écu.
-Dobra! -Nema na čemu.
Uozbiljimo se sad jer posao je u pitanju.
Prima li tvoja rupa dobar… signal?
Budalo! Vidimo se sutra, ljudi.
Sve je spremno, kuća je fantastična.
Imat ćemo karantenicu u raju.
-Vidimo se! -Bok!
Namaste, Milou.
ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Ne! Okreni vilice! Prema gore je agresivno.
1. DAN
Ionako idem.
Kamo ćeš? Nismo gotovi.
-U bolnicu. -Tek si se vratio.
Mislim da nisi shvatila. Izvanredno je stanje.
I meni je. Dolaze za jedan sat.
Ne mogu biti sama ovdje. Nema žive duše u blizini.
Baka ti je bila sama pa se ništa strašno nije dogodilo.
-Kad je ona ta koja sije strah. -Dobro, idem.
Ekipa uskoro stiže.
Uživajte, ali ne zaboravi nazvati baku. Obećavaš?
Da.
„Prometni čepovi, puni vlakovi, invazija…“
Cijeli Twitter pljuje po Parižanima koji odlaze provesti karantenu na selu.
Ozbiljno, što misliš? Bismo li trebali ostati i pomoći?
Peći kolače za zdravstvene radnike!
„Ostanite kod kuće, spasite živote, pecite kolače.“
Da.
Ali Milou će nas ubiti ne dođemo li.
Preživjet će.
-No, shvaćam što te brine. -Da?
Ti i ja
zatvoreni ovdje sami.
Najmanje dva tjedna.
Da…
Najmanje toliko,
a možda puno, puno više.
-Pravi pakao! -Baš.
Pakao.
-Pakao. -Totalni.
OPROSTI, OSTAJEMO DOMA. PEĆI ĆEMO KOLAČE ZA ZDRAVSTVENE RADNIKE!
Ne, nijednog drota.
Došao sam vlakom, Uber je bio preskup.
Nisi postao velikodušniji u karanteni.
Čekaj, imam match.
Udaljena 25 km.
Jebote, do najbliže cure ima jebenih 25 000 m!
Jebem ti život usrani!
Nikad dalje od pizde, a u pripizdini.
-Dobra fora? -Misliš li ikad na druge?
Znaš da mi je otkazan let.
Stan više nemam, čekam repatrijaciju u kičastom hotelu kod aerodroma.
Pogledaj strop i sve ti je jasno.
U Berlinu bar imaš 4G, ovdje je EDGE, nisam ni znao da to još postoji.
Bez zajebancije, jaja su mi piñate.
Teško ćeš to riješiti na selu.
Kako da mi popuši s metar udaljenosti?
Jedno je sigurno,
u Parizu ćeš prije naći ševu.
Kvragu, imaš pravo.
OPROSTI, ZASPAO SAM! ČUJEMO SE!
„U ratu smo“, rekao je sinoć Emmanuel Macron u šest navrata.
Kao mjera borbe protiv virusa
opća karantena stupa na snagu u utorak 17. ožujka u podne.
Za svako kretanje potrebna je propusnica,
a kazna za kršenje mjera iznosi 135 eura.
U posljednja 24 sata novozaraženih je 1097, umrlih 27.
Ukupno 175 smrti i 7730 slučajeva zaraze.
Dodatno zabrinjava i otkriće dvaju kalifornijskih sveučilišta
da novi koronavirus, COVID-19,
može preživjeti i do tri sata u zraku u obliku suspendiranih čestica,
što djelomično objašnjava tako brzo širenje virusa.
IMAM PUNO POSLA, DOĆI ĆU POSLIJE. I NE ŠIZIM!
OTKAZAN LET, JEBIGA! POKUŠAT ĆU NAĆI DRUGI SUTRA.
INTENZIVNA JE PAKAO. OSTAJEM NOĆNU.
I to su svi.
Živjeli!
Što ću sad? Što da radim?
Bok svima!
CHARLOTTE SE PRIDRUŽILA ELSA SE PRIDRUŽILA
Dakle…
Odavno želim raditi tutorijale o ukrašavanju.
I evo napokon počinjem
Kreantenu.
Tako je. Vodič za kreativno karanteniranje.
„Kreantena“, zbilja?
Danas ćemo početi
s prekrasnom dekoracijom stola
za svečane prilike.
ELSA: PIJANA SI? LJUTIŠ SE NA NAS?
Pogledajte ovaj bezvremenski šik.
Poljsko cvijeće, ambijent u stilu Clare Luciani.
I eto,
čekam goste, ali…
možda uopće neće doći.
Možda.
Možda će me pustiti da crknem ovdje. Sasvim sama.
Uz životinje i kaljužu i gnojivo.
Mrzim selo!
Što je to?
Životinja?
Aha.
-Onda? -Bok!
Jesi spasila svijet kolačima?
Ne.
Oprosti, usred tutorijala sam. Uživo.
Samo te mi gledamo.
Tek sam počela. Ne mogu odmah biti Kim Kardashian.
Ljudi su vani, nevjerojatno!
Karantena! Alo!
Ljudima će se svidjeti i moj ukus i moje kronično nezadovoljstvo.
-Molim? -Jer ovo je Francuska.
Nisi li zatrpana poslom?
Kako možeš biti tako egoistična?
Cijeli je vozni park Pinkarsa stao.
Vozni park? Govoriš o Puntu koji ti je dala moja mama?
Ne, nego o 23 vozačice.
Elsa i ja želimo dati svoj galebovski doprinos.
-Galebovski doprinos? -Ono o čemu govori Pierre Rabhi.
Indijanska legenda o požaru u šumi.
Sve životinje gledaju i ništa ne rade.
Ali jedan mali kolibrić odluči,
sasvim sam,
potražiti vodu i politi vatru.
Tad dođe jedan pasanac i kaže mu…
Je li to onaj čudni ljuskavac?
Kolibrić nije galeb.
Sad si i influencerica i ornitodorus?
Ornitolog, Charlotte.
Ornitodorus je krpelj.
Dakle, pasanac kaže kolibriću
da to što radi nema smisla.
No što kolibrić odgovori?
„Znam, ali dajem svoj doprinos.“
-Lijepo, zar ne? -Da. I mi ćemo dati svoj doprinos!
Dok je Milouin doprinos dovesti koronu u bakino selo.
Hej!
Brinem se o djetetu 24 sata dnevno
i o mužu koji radi u bolnici.
Itekako sam kolibrić!
Budući da ste se odlučile izolirati bez mene,
vraćam se svojim gledateljima.
I hasta la vista, kuje!
-Otišla je? -Kretenuša.
-Shvaćam. I ja se bojim. -Ja se ne bojim!
Ne bojim se za sebe, nego za nemoćne, siromašne…
Duša me boli za Zemlju.
Mene za zrak jer virus je ondje i što sad? Da prestanemo disati?
Virus je zapravo vapaj prirode. Čuješ li ga?
Svi oni sebičnjaci koji gomilaju toaletni papir, brašno…
Znaš da virus preživljava 24 sata na kartonu?
A tek plastika!
Na plastici dva do tri dana!
Jučer je Julio donio sushi.
Toliko ambalaže…
-A karantena? -Pa… valjda je neka greška. Čekaj.
-Da? -Amazon, gospođo!
Ne, mislim da ste pogriješili. Došlo je do zabune.
Charlotte?
Naručila si dostavu? Nije valjda Amazon?
Da, da, Amazon!
Ali, Chacha! Dostave su najveći izvor emisije CO2!
Charlotte…
Kakav je ono toaletni papir? Za tebe?
3. DAN
-Vrijeme je? -Da! Dođi!
Hvala!
-Hvala! Julio? -Da?
Hvala!
Super.
Bravo!
Zašto budale ne plješću?
Kakav buržujski kvart.
Hajde!
Bravo!
Svaka čast zdravstvenim djelatnicima!
Ja sam Maxime, a vi?
Kakvu glazbu slušate?
-Začepi, idiote! -Hoćeš li se smiriti, manijače?
-Treba ga zaliti hladnom vodom! -Ma dajte!
Pečem pitu, ruke su mi od maslaca.
Zar ne volite kolače?
Drkarošu?
Maxou!
-Možemo gore? -Imamo radove u kupaonici.
Trebali smo biti kod Julija i Else dok su na selu, ali nisu otišli.
-I štancaju se non-stop. -Da?
Kod tebe to nije vjerojatno pa…
Zapravo…
Imam nešto na pomolu i ne želim da mi smetate!
-Karantena! -I karantena je.
„Ostani doma“ i te spike. Budimo uzorni građani. Žao mi je.
-Ovo nisu istine. -Čekaj, Maxou!
-Što je? -Imaš dvije trenirke viška?
Zbog propusnice. Da izgledamo kao trkači.
Kužiš?
Nemaš li ti roditelje?
Što? Ne, to ne dolazi u obzir.
Sori! Bok!
Koji drek?
Pobijedio si. Idemo kod mojih.
Zašto je moj pulover vani u kutiji?
Dajemo sve, ne treba nam.
-A moja glazbena oprema? -Isto.
-Kako to misliš? -Za bolnicu u Lilleu.
Tvoje računalo najviše vrijedi. Moramo prikupiti novac. Sve ide.
-Jebemu, Elsa, stani malo. -Julio, ovo je prekretnica. Shvaćaš?
Dupini su u Veneciji.
-To je bilo lažno. -Nema veze, važna je simbolika.
Moramo zaustaviti globalno zatopljenje, prestati se zatupljivati konzumerizmom…
Što smo dosad učinili u karanteni?
-Pa… -Da.
To je snobovski, sebično, isprazno.
Mislimo samo na vlastito zadovoljstvo.
Žderemo čips, gledamo serije i ispekli smo dva kolača, i to loša.
Dobro. Znaš što? Iznenadimo sami sebe.
Tako što ćemo… Preispitat ćemo se i promijeniti navike.
-I nastaviti si ugađati bez krivnje. -Jasno.
Dar.
-Dobro. Što je to? -Frula.
Ne bih te lišila glazbe.
Simpatično, ali ja sviram elektro.
Svirao si elektro. Sad sviraš mrkvu.
Pokazat ću ti kako radi. Super je osmišljeno, vidjet ćeš.
Gledaj. Staviš ruku…
Maloprije je radilo.
A udaraljke se mogu napraviti od tikve.
Ajde? Super.
Kupit ću ti tikve. Sad im nije sezona, ali imat ću na umu.
All right!
-Sad si ti na redu. -Za što?
Da nas preporodiš.
-Da? -Da.
Nema problema.
Razmislit ću o tome pod tušem.
-Dobro. Uzmi svoju mrkvu. -Tuširati se još smijemo?
-Ako ne potrošiš više od dvije litre. -Dvije?!
Da. Dovoljno da opereš pišu.
Mislim, velik je, ali ne toliko.
-Kužiš? -Da.
Čekaj, moram ti objasniti kompostni zahod!
Znam da nisam ugrožena.
Ali muči me što ne mogu misliti na one koji doista jesu.
I kako dalje? Što sad?
Što vi kao liječnik kažete svojim pacijentima?
Jeste li vi liječnik?
Da.
Stišaj se, ometaš me.
Dakle, kako vaši pacijenti reagiraju?
Ma… Šiš-Kebabe, zbilja si najgori psihijatar na svijetu!
Dobro.
Ovo ti je bila soba?
Upozorila sam te.
Tvojima je sigurno teško palo kad su saznali da si…
Ne! Ne znaju?
Tu gore…
bio je poster Steffi Graf.
Roland Garros 1996.
„Mala Chantal stvarno voli tenis.“
-Pa su me upisali na ples. -A onda?
Onda sam dobila 20 kg. Nisam mogla navući traku na glavu.
Bila si bucmasta?
Da, a to znači nevidljiva.
Počela sam svirati kontrabas, pa sam bila „ona debela s kontrabasom“.
Ne znaju da si se udala?
Nama je socijalna distanca prirodno stanje.
Virus je samo dodatan razlog da ne kontaktiramo.
Zato ćemo mirno čekati u ovoj sobi dok sve ne prođe. Dobro?
Dobro.
Pazi kamo staješ.
Bok, dušo. Žao mi je, dežuran sam večeras.
Vidio sam tutorijal. Lijepa si. Super je, ali mogla bi biti pozitivnija.
Pazi na životinje. Gledaj dok hodaš.
Pazi.
I ne zaboravi nazvati baku Pro.
Da, dobro!
Prokleto sranje!
Sranje! Dosta mi je ovoga!
Usrane karantene na usranom selu!
Jebemu…
Gle, jagodica!
Vidi, Eddie, zrela jagoda!
Hoćeš je?
Ne?
Razmišljala sam o programu potpore
ženama u permakulturi.
…ženama turi…
Molim?
-Tur… -Piotr, čujete li me?
Ne! Radim!
Ne sad. Upravo je rekao riječ dana.
Pardon, vrijeme je za moje iznenađenje.
Dođi.
Doviđenja. Razmislit ću.
Što ima veze s turom?
-Ne znam, toaletni papir? -Čekaj, Julio…
Dobro došli na let PC306 za Rio de Janeiro, gđice Payette.
Reciklirao si, odlično!
Zgodan si.
Šef kabinske posade pokazat će vam mjere zaštite u slučaju kontaminacije.
-Dezinfekcijski gel za ruke. -Dobro.
Ako bi gospođica bila tako ljubazna.
Prave karte?
Pariz - Rio. U travnju 2021., nakon cjepiva.
Vidjet ćemo morske kornjače kako polažu jaja i prave dupine!
Julio, ne.
Gospođica bi neku drugu destinaciju?
Ništa nisi shvatio. Gotovo je s avionima i vlakovima.
Barem za mene.
-Mislio sam da će ti se svidjeti. -Zemlju ne možemo zamijeniti.
Ovo je…
Prijašnji svijet? Dobro.
Možeš li nas doista zamisliti na plaži
kako pijemo kokosov sok? Na slamku…
Na slamku!
Jesi li ikad guglao „slamka nos kornjača“?
Naravno da nisam.
Stvarno, Julio, u kategoriji „uhvati korak, djedice“ ovo je vrh.
Ne mogu, ne mogu…
Odlazim.
U kuhinju.
Ah, da.
Zbilja sam spavao ispod Isusovih jaja.
'Jutro, gospođo!
Hvala.
„Apstinencijom prije braka osiguraj čednost.“
Jebote.
Dobro, usredotoči se na pozitivno.
25. DAN
Treba nam to sad. Hajde!
Pozitivan tutorijal.
Zdravo, slatki karantenci!
Evo nas u još jednoj Kreanteni, vodiču za kreativno karanteniranje,
veselo izdanje.
Da. Treba razmišljati pozitivno, osobito u teškim vremenima.
Što ćemo danas raditi?
Bojit ćemo jaja.
Ali prirodnom i perivom bojom, naravno.
Može, Eddie?
Jesi spreman?
Zabavljaš se? Reci mami da se zabavljaš.
Zabavljaj se, hajde.
On je spreman, ja sam spremna.
Idemo, karantenci. Izvadite kistove.
Raširi noge.
-Stisni guzu, raširi ruke. -Dobro… Čučanj, da!
Bravo, to je to!
Prepusti se!
Ulazi zrak!
-Zatvori se… -Idemo, nema stajanja!
Dobro!
Što?
Vidite me?
Dobro.
Bojimo jaje, Eddie, ne čašu.
Što ja to vidim?
Pridružilo nam se dvoje karantenaca!
Dobro došla, StaraFlundro.
BAKA JE. JAVI SE. UMIREM OD DOSADE U OVOM ZATVORU.
I MaxTeMazo.
Nadam se da maksimizira svoju kreativnost.
Svi imamo umjetnika u sebi.
Treba samo osluhnuti,
prepoznati ga
i pustiti da se slobodno izrazi.
Hajde, potražite boje, otvorite oči i očarajte me.
Želim ružičasto, želim plavo…
Roman ne odgovara,
Charlotte ne odgovara,
Elsa ne odgovara.
Da pokušam opet Julija.
„Kako si, Matte? Kad se vraćaš?“
Želim crvenu, sve boje! Zar ne, Eddie? Eddie je odabrao plavu.
Koju je Max odabrao? Crvenu? Žutu?
Hajde, ljudi, uključite se.
Pogodak iz prve!
Slikamo sreću, dijelimo radost, nije li to sjajno?
Tu si, ha?
Baš sup…
Već?
Dobili ste Maximeovu govornu poštu…
Ništa. „Možemo li ti pomoći?“
Karantena.
I eto ga!
Pravo vizualno putovanje, zar ne?
Lajkajte. Pošaljite mi srčeko.
Već vas je više od deset!
Hvala.
Tko se to vratio iz bolnice taman na vrijeme za iznenađenje?
Moj najdraži medicinar.
MUŽ TI JE ZDRAVSTVENI RADNIK?
Oduševljen je.
Dobro. Pusica, slatkice moje!
Vidimo se uskoro s novim čudesima.
Antoine?
-Antoine! -Da?
Znam da se ubijaš od posla, ali ne možeš mi banuti u live
s takvom krepanom facom!
Pokušavam unijeti svjetlost ljudima u život.
Dobro.
-Oprosti. -Hvala.
-HEROJ! -BRAVO!
-Antoine! Bože… -Da?
Pogledaj sve te poruke!
Genijalan si, ljubavi. Gle!
Ma vidi ti ovo!
-VOLIMO VAS! -NAJBOLJI STE!
Znači, u 2020. žene medicinara su poput žena nogometaša.
Nemamo istu plaću i oni ne putuju sat i pol vlakom do posla.
Da.
Osim toga, žene su im…
Kakve?
-Što? -Ništa.
Ništa!
Jesi li vidio koliko smo poruka dobili?
Jesi vidio? To je dobra vijest.
Krasno, isti tata.
Jednostavno je. Okrenite šiške ovako…
-Imaš pravo, to je prioritet. -Barem jedno od nas drži do sebe.
-Što je to? -Moja mjesečnica.
-Majko mila! -Želiš nešto reći?
Svijet nas tjera da zaboravimo svoju žensku moć.
-Ali, Elsa! -Ja barem spašavam fikuse.
Tvoje kompostno ludilo u početku je bilo fora,
no zar baš moraš biti odvratna, srati na piljevinu i saditi tampone?
-Molim? -Pardon, prazniti čašicu.
Odvratna?
Da! Dvije litre očito nisu dovoljne da opereš kosu.
Čuješ li se?
Otkad si starac?
Zatvorena sam s nazadnjačkim starkeljom!
A ja s curom koja se iz Angèle pretvorila u Zaz.
Nazadnjak i šovinist!
Pravi frajer iz '50-ih!
Kamo je Jean Gabin krenuo?
-Zagađivati! -Super, uhvati koronu!
Ne bojim se da ćeš me ostaviti jer se moraš vratiti.
Karantena.
30. DAN
Eto ga. Savršeno.
Dobro.
Pozdrav svima.
Više od 2000 vas pitalo je kako je moj najdraži medicinar.
Evo ga. Ratnik se odmara.
Pogledajte.
Tako je umoran da se nije ni presvukao.
Jadničak.
Nastavite bodriti zdravstvene radnike.
Što radiš?
Pogotovo ovoga. Mojeg medicinara.
Što je ovo, Milou?
Jao, kako je umoran.
Što želiš poručiti našim gledateljima?
U vražju mater, Milou!
-Što izvodiš? -Idem uživo!
Reci im
da nastave slati poruke ÉmilieChâtaigne
kako bi ti ugrijali srce i podigli moral.
Računa na vas.
Vidimo se, karantenci.
Hoćeš li prestati s tim?
Što ti je? Ljudi nam pišu! Možda nam netko pošalje poklon.
Fantastično.
-Da. -Baš.
Tko je?
Možda obožavatelj.
Budi tiho.
Halo?
Da, ja sam.
Tko ju je zarazio? Antoine! Da…
Oprostite, nazvat ću vas.
Zvali su iz doma. Riječ je o baki.
Bez brige, nije mrtva.
Ali pozitivna je na COVID.
Nisam je nazvala.
Nemam snage ni naljutiti se na tebe.
Zbog toga i svega ostalog.
Jesi li se čula sa Charlotte?
Ne javlja se. Zabrinut sam.
Ne. Ali mogu ti reći da nju ni za koga nije briga.
Aha. A tebe jest?
S tvojim „karantencima“.
-Što? -Nikad se nećeš promijeniti.
Da?
Evo me!
Ostavite sve ispred vrata!
Ispod otirača su dva eura. Hvala!
Cha, ja sam.
-Antoine? -Da.
Ne javljaš se tri dana.
-Uopće nisi dobro, zar ne? -Ne mogu ni otvoriti vrata.
Bojim se.
Jebeno se bojim.
Svi su se trgnuli.
Svi nešto rade.
Elsa čuva okoliš na svoj način.
Čak i peče kolače!
Ja nisam u stanju odraditi ni jebeni online trening!
Skamenila sam se od straha od tog sotonskog virusa,
a nije me još ni taknuo.
Stojim ovdje
bespomoćna.
Kao govno.
Ja sam govno.
Nisi, Cha, i nikad nećeš biti.
Ne izlaziš, čuvaš se. To je već mnogo.
Znaš…
Normalno je bojati se.
I ja sam izvan sebe.
Mislim da se nikad nisam toliko bojao.
Posao mi je spašavati ljude, a sad…
-Sramim se, Cha. -Ma što govoriš?
Obavljaš sjajan posao. Plješćemo ti svaku večer.
Jak si.
Najjači si.
Moj brat.
Ti si heroj. Moj heroj.
Preopterećeni smo.
Premalo osoblja, previše pacijenata.
Nema dovoljno opreme.
Borimo se golih ruku.
Jučer su stigla dva pacijenta.
Respiratorni distres.
Jedan čovjek tatinih godina,
ima djecu i unuke…
I 30-godišnji tetraplegičar.
Dva pacijenta,
jedan slobodan respirator.
Morali smo birati.
To ti je heroj?
Tip koji se usran od straha igra tuđim životima?
Oprosti, seko, ali…
Ne mogu.
Što?
Čekaj, razgovaraj sa mnom, tu sam.
Umoran sam.
-Nazvat ću te. Moram natrag. -Antoine?
Antoine!
Antoine?
35. DAN
VOLIO BIH NAPRAVITI BEBU S TOBOM U KARANTENI
Stvarno?
Ali…
Dijete zagađuje.
Ozbiljno, 60 tona CO2 godišnje, nije malo.
Više od benzinca.
Nemaš propusnicu!
Bit ću ispred vrata dok se ne smirim.
Hajde!
Ručak za deset minuta!
-Mama ti je kul. -Dok je iza vrata.
Možda bi joj preko vrata lakše rekla neke stvari.
Da, proturiš joj pismo:
„Draga mama,
volim čuče.
P. S. Volim te.“
Znaš što? Glup si.
Ali nisi lud.
39. DAN
Oprosti.
Zatvorenost nam ne ide baš najbolje.
Mislim da nismo stvoreni za rutinu.
-Jesi li dobro? -Makni se.
Toliko si ljut na mene?
Imam vrućicu i teško dišem.
Moglo bi biti opasno, ne želim da se zaraziš.
Sve će biti dobro.
Krepan sam.
Brinut ću se o tebi.
Cure…
Poslala sam pizzu da se pomirimo.
Nisam bila dobra prijateljica ovih dana.
Ni dobra bilo što.
Nadam se da razumijete jer osjećam se grozno.
A što sam ja učinila? Ništa.
Tutorijal za majke u karanteni,
a ne mogu se brinuti ni o sinu.
Još i spava dvaput dnevno.
Niti sam podrška Antoineu.
A sad je Julio bolestan.
Kad pomislim da sam ugrozila našu ljubav radi ideja,
dok zapravo ništa nisam poduzela…
Postala sam opsjednuta pratiteljima, a zanemarila ljude koje volim.
Virus nas tjera da se povučemo u sebe.
Treba mu pokazati zube čineći dobro.
Zajedno.
Ma baš vas volim.
Nedostajete mi.
-Halo? -Pogodi što imam u ustima!
Kitu?
Ne.
-Aha! Pizzu! -Da!
Hvala!
-Dodaj Émilie u poziv. -Hoću.
-Halo? -Evo nas.
Pizza je super.
Prepekli su tikvice.
Ne jedem ih, ali po izgledu.
Nedostajete mi.
-I meni. -Uključite video.
45. DAN
-Cure, hoćemo li dati svoj doprinos? -Ne idu mi kolači.
I odakle mi brašno?
Dosta je bilo kolača.
Podržavat ćemo se, štititi na daljinu i dati najbolje što imamo.
Prebacujemo u višu brzinu.
Višu brzinu?
Stara, dala si mi genijalnu ideju! Zdravstveni će se radnici oduševiti!
Nakon kolibrića, tri galebice.
Ili tri ornitologice.
Pravit ću se da nisam čula.
Ja ću se posvetiti oboljelima.
I moram se za nešto iskupiti.
Ja ću spasiti svijet.
Bebice moja!
Pinkars će spasiti svijet!
Nedostajala si mi!
Ljubavi moja, nije prošao dan da nisam mislila na tebe!
Osjećam da sam i ja tebi nedostajala.
Kad završava sapunica?
Borit ćeš se protiv korone gledanjem televizije? Ma bravo.
Ne, posjetit ću baku.
NE ODUSTAJ, STARA FLUNDRO!!!
-A distanciranje? -Bez brige.
Imaš pravo, Milou. Ljubav pomaže ozdravljenju.
POSADIT ĆEMO PUNO STABALA PRIJE ODLASKA
#VozimoZdravstveneDjelatnike, zakon!
-Halo? -Bok! Antoine?
-U bolnici si? -Već dva dana.
Ne miči se, dolazim po tebe! Bit ću ti vozačica!
Reci cijeloj smjeni, od danas Pinkars vozi zdravstvene radnike!
Bako Prozac! Pogledaj kroz prozor!
Bako… StaraFlundro, pogledaj kroz prozor!
Očito joj je bolje.
46. DAN
Kurvin sine!
Ne diraj mi ženu ili ćeš vidjeti boga svoga!
Neka si mlađi, svejedno ću te natamburati!
Shvaćam.
PINKARS SE STAVLJA U SLUŽBU ZDRAVSTVENIH RADNIKA.
ODLIČNA IDEJA. MOGU POMOĆI?
NISI ŽENSKO.
NE NUDIM VOŽNJU, NEGO REKLAMU.
BESPLATNO.
DOGOVORENO
Dobar dan. Maxime Pauillac, direktor komunikacija u gradskoj upravi.
Tako je.
Zovem kako bih predložio promoviranje jedne zanimljive građanske inicijative.
Mlada dama imigrantskog porijekla nudi prijevoz zdravstvenim djelatnicima.
Da, vrlo zanimljivo.
50. DAN
Jesi bolje?
Da. 37,6.
Onda ću ti raspakirati glazbenu opremu.
Pripremila sam ti iznenađenje.
Ovako je jednostavnije i izravnije, bez raspršivanja sline.
Razmišljala sam pod tušem…
Da, opet se tuširam.
Neke sam ti stvari zaboravila reći.
Prvo, moraš brzo ozdraviti.
Trebat će ti snaga.
Jer još ću tupiti o kompostu i kratkim lancima opskrbe.
A druga stvar…
Ti si moj ekosustav, Julio.
Bez tebe ne mogu disati.
Nema drugog planeta. Nema drugog muškarca.
Ti ili ništa.
Dobro?
A što se tiče bebe…
Možemo razgovarati.
Vidjet ćemo.
Volim te.
Zahvaljujući malom vitezu u bijelom
cijelo je kraljevstvo napokon shvatilo kako uništiti Koronaksa,
nevidljivo čudovište.
Doručak šampiona.
Vidi ti to.
Mali vitez u bijelom rekao im je
da voljeti se drukčije ponekad znači voljeti se bolje.
Mama?
Razumjeti se bolje i voljeti se u većem razmjeru.
Ili organiziranije.
Vozimo vas besplatno.
Pametnije.
Uvijek si pomagati i ne zaboraviti.
Mali vitez u bijelom više je od superjunaka.
Ali ne govorimo mu to dovoljno.
Moramo mu reći: „Bravo, tata! I hvala što si tako divan čovjek.“
I koliko se ponosimo njime.
On ne daje život, ali ga štiti.
Poput blaga.
A on je naše blago.
Ku-ku, tata!
Hvala.
Mali vitez u bijelom.
Imam poruku za tebe.
Evo, možete nešto reći unuci.
Mogu početi?
Zdravo, micice!
Baka Prozac dala je koroni po pički!
Ne brini se za mene.
Pizdo.
Mogu se obraniti.
Korona, korona
Dobila je po pički
-Pizda! -O, ne!
Ne, Eddie.
-Ti si kriva. -Molim?
I opet je Maxime dobro obavio posao.
ULIČNI HEROJI CHARLOTTE BEN SMIRES
SKORO SI ZGODNA NA NASLOVNICI. HVALA KOME?
KONJINO! ALI HVALA.
TWITTER GORI! KAD ĆEMO PROSLAVITI?
IZOLACIJA
Uvaljuje mi se?
Što to radiš, Chacha?
Vražice jedna.
Julio je bolje, ja mogu predahnuti,
sutra završava karantena… Nazire se svjetlo na kraju tunela.
-Izvukli smo se. -Totalno!
Nekima su traperice malo tjesnije. Je li, Elsa?
Kako to misliš?
Karantena deblja.
Pogotovo kod roditelja.
-Nisam se udebljala. -To je statistika.
Ali ja nisam dobila ni grama. Eto što selo čini.
Što Matt izvodi?
Možda nas ne želi čuti.
Joj, ne dramatiziraj.
Moraš priznati da ga nismo baš zvali.
Maxime, jesi se čuo s njim?
Nisam.
-Debela sam? -Zanemarili smo ga.
Halo, Francuska! Odbacili ste me kao zadnje govno.
Ideš!
-Kamuflaža? -Mislim da nije.
Sliči onom Ameru, megalomanu i poligamistu
koji ubija tigrove, ali ih i voli. Zar ne?
Dobri kalifornijski pramenovi!
Gadi mi se Joe Exotic.
Onaj s Netflixa…
Rekoh vam. Napustiš ga, izgubiš ga.
How are you, la France?
Više ne govori francuski?
Do you speak… Do you understand?
-Začepi. Matte, oprosti. -Isključila joj je zvuk!
Oprosti, nismo te htjeli tako napustiti.
U izolaciji smo svi malo poludjeli.
Neki više, neki manje.
Remember me? Yes!
Znate što?
Jebite se svi.
Pazi, izašao si iz uloge.
Nedostajalo mi je čak i da me živcirate. Vani je takvo sranje…
Dopustimo li virusu da nas razdvoji, pobijedio je.
Dovoljno je što se moramo smijati očima, pozdravljati laktovima…
Ne smijemo se više dodirnuti ni poljubiti…
Ništa ne smijemo.
Ako se naljutim na vas, što mi ostaje?
Strah.
Da, vama starijima nije lako.
Kako, molim?
Može li netko sutra doći po mene u zračnu luku?
Naravno. Dolazim, stari.
Totalno! Imamo Pinkars, #VoziSvogBivšeg!
-Mogu doći, ali promijeni frizuru. -Da, ubit će me taj tvoj look.
-Nedostajao si nam! -Mi ćemo ostati još malo kod mojih.
Nadoknaditi izgubljeno vrijeme.
Mi stariji građani.
Razgovarat ćemo o tenisu s njezinom mamom.
-Da zaključimo karantenu kako spada. -Hoćemo li je zajedno zaključiti?
-Uživo. -Svi zajedno?
Sigurno?
Jer ako se opet počnete izmotavati…
-Milou. -Molim?
Nismo to ni spomenuli.
Vječno će zanovijetati.
Povratak u normalu.
Bilo bi u redu ispričati se…
-Nema veze. Bok. -Netko će me pokupiti?
Hoće li netko doći po mene?
-Vidimo se na drugoj strani. -Pusa!
-Bok! -Poljubac!
Pusa, vidimo se!
Ćao!
-Eddie, što radiš? -Čekaj! Mogu li vidjeti Eddieja?
Što to jede?
Samo malo.
Je li to drek ili čokolada?
-Ne znam. -Probaj!
Što jedeš, Eddie?
-Misliš da su skužili da smo u istoj sobi? -Nisu. Ne brini se.
Baš me napalila naša mala tajna. A tebe?
Ne!
Ne, ne, ne!
Ne on!
-Što je bilo? -Max i Charlotte. Ne!
Jebiga.
Prijevod titlova: Kristina Šarić