Numele meu este Alithea.
Povestea mea este adevărată.
Este mai probabil să mă crezi, totuși,
dacă o spun ca pe un basm.
Deci, odată ca niciodată,
când oamenii s-au aruncat în cer pe aripi de metal,
când mergeau desculți
și mergeau pe fundul mării,
când țineau în mâini plăci de sticlă
care ar putea convinge melodiile de dragoste din aer...
... era o femeie, suficient de fericită și singură.
Singură, că așa a ales.
Fericită pentru că era independentă,
trăind din exercițiul minții ei intelectuale.
Afacerea ei era povestea.
Era naratolog
care a căutat să afle adevărurile
comune tuturor poveștilor omenirii.
În acest scop, o dată sau de două ori pe an,
ea s-a aventurat pe meleaguri ciudate.
Spre China, Mările de Sud,
și orașele atemporale ale Levantului...
unde oamenii ca ea se adunau
pentru a spune povești despre povești.
Pe aici, văr rog.
Scuză-mă. Pe aici, doamnă.
Ce faci? Poți să dai drumul, te rog?
Misterele Istanbulului.
Alithea!
Bine aţi venit!
- Bine ai venit in sfârșit! - Gunhan!
Dragul meu prieten.
- Ce minunat! - Îmi pare rău.
- Ea este Amina. - Amina.
De la British Council.
Tipul ăla de la aeroport care
îmi cară bagajele, l-ai văzut?
Ce tip?
El a plecat când ai sosit.
Geacă mică, piele de oaie, guler roz.
Interesant.
Era fierbinte la atingere.
De mosc.
Poate că era un djinn.
Un taximetrist ilegal, mai probabil.
Mirosind a prea multă colonie.
Deci, profesore,
spui că crezi în djinn?
Cred că sunt oameni care trebuie să creadă în ei.
Inclusiv eu?
Djinn, fantome,
extratereștri, orice ajută.
Hotelul ți-a aranjat o surpriză minunată.
Este camera Agatha Christie.
În această cameră, ea
a scris Crima din Orient Express.
Deci, cum ai explica
puterea unei furtuni?
Dacă nu aveți mijloacele pentru a
măsura și modela datele meteorologice?
Cum poți explica anotimpurile?
De la toamnă până la iarnă și până la primăvară
și vară, dacă nu știi că Pământul
orbitează în jurul Soarelui
în timp ce este înclinat pe o axă?
Totul era un mister.
Anotimpurile, tsunami-urile, bolile microbiene...
Ce altceva am putea face decât să apelăm la povești?
După cum Dr. Binnie ne-a încurajat să
înțelegem, poveștile au fost cândva singura cale
pentru a face coerentă existența noastră năucitoare.
Este exact așa.
Am dat nume forțelor necunoscute din
spatele tuturor minunilor și catastrofelor,
spunându-i unul altuia...
Povestindu-ne unul altuia.
Lasă-mă să-ți arăt.
Am spus povești despre zei specifici, puternici, care se pot
identifica, mereu prezenți în toate culturile, în toate mitologiile,
de la greci, la romani, la nordici și
așa mai departe, și așa mai departe.
Descendentul familiar al lui Zeus, Poseidon, Atena,
Thor, toată gașca,
își găsește expresie și astăzi.
Acestea sunt vestigiile lor.
Rămâne întrebarea, care este scopul lor?
Ce cerem de la ei acum?
Există mituri și există știință.
Îmi pare rău.
Mitologia este ceea ce știam pe atunci.
Știința este ceea ce știm până acum.
Mai devreme sau mai târziu, poveștile
noastre de creație sunt înlocuite
de narațiunile științei.
Știință minuțioasă.
Și toți zeii și monștrii
supraviețuiesc scopului lor inițial
și sunt reduși la metaforă.
Prostii!
Alithea!
Alithea.
Ce s-a întâmplat?
Nu știu. Ea tocmai a căzut.
Tocmai a căzut.
Doamne.
Ești bine?
Nu ar trebui să vezi un medic?
De ce? Când mă simt atât de bine?
Iartă-mă, Alithea. Eşti sigură?
În afară de durerile
obișnuite, nu există nimic neplăcut.
Nu există nici un motiv să faci tam-tam.
Deci, ce sa întâmplat acolo?
În ultima vreme, imaginația mea mi-a luat-o înainte.
A pus presiune pe mine.
Cred că este un avertisment.
Despre ce?
Să nu fii mulțumit.
Să mă țin în picioare.
Se manifestă grosolan din când în când.
Încerc să nu mă opresc.
Preia controlul pentru o clipă, apoi se dă înapoi.
Ce pași înapoi?
Gunhan, este irațional. Nu-l băga în seamă.
Te comporți ca un copil. Știi asta, nu?
Știi, sunt de fapt un copil.
Dacă există soartă, putem scăpa de ea?
Cine poate spune?
Dar îţi spun asta,
în Marele Bazar din Istanbul,
sunt 62 de străzi și 4.000 de magazine.
Și într-unul dintre acele magazine, sunt trei camere.
În cea mai mică dintre acele camere,
era o grămadă de lucruri nesortate,
vechi și noi.
Din partea de jos a acelei grămezi,
Am ales un memento.
Ştii ce e asta?
Nu sunt sigur, dar ar putea fi Cesm-i Bulbul,
un "Ochi de privighetoare".
În jurul anului 1845, în Incirkoy erau acei sticlari.
Faimoși pentru acest model în spirală albastru-alb.
Te rog. Este un cadou de la mine.
Alege ceva mai puțin disperat.
Și, dacă acesta este Cesm-i Bulbul,
există vreo modalitate de a o autentifica?
Ei bine, se spune că, dacă este
autentic, uneori poți vedea pete de sânge
din plămânii suflătorilor de sticlă.
Dar aceasta este mai probabil o imitație recentă.
Este avariată de incendiu. Alege altceva.
Nu, mulțumesc, Gunhan.
Îmi place.
Oricare ar fi, sunt sigur că are o poveste interesantă.
Bună ziua?
Bună dimineața, Dr. Binnie.
- Bună dimineaţa. - Acesta este room service.
- Da. - Cum vă plac ouăle?
Moi, te rog.
- Și cu pâine prăjită? - Da, dar fără cruste.
- Două ouă? - Doar unul.
- Bine, mulțumesc. - Mulțumesc.
Am de gând să închid ochii și să număr
până la trei, după care aș fi recunoscătoare
dacă ai fi plecat.
Unu doi,
Trei.
Patru cinci,
șase, șapte, opt,
noua zece.
Presupun că nu vorbești engleză?
Deutsch?
Spaniol?
Ellinika?
Einstein.
Cel mai faimos
fizician din lume, Albert Einstein...
"Televiziune".
Televiziune.
[în greaca veche]
"Transmițători".
Transmițătoare.
Sunt un djinn cu o putere modestă,
dar încep să înțeleg aceste transmisii.
Ai învățat să vorbești limba mea.
Această engleză este simplă.
Regulile se învață repede, constat.
Nein, nein, nein.
Îți dorești acest mic Albert pentru tine?
Nu Nu NU. Asta nu poate fi
bine pentru el. Pune-l înapoi.
- L-aș putea extinde. - Cum?
Am putea vorbi cu el.
- Cum este posibil acest lucru? - Nu, pune-l înapoi.
- Asta e dorința ta? - Nu se poate.
Nu. Este obligația ta.
Deci, ce îți vei dori?
Care este dorința inimii tale?
Acum, hai, să nu ne ne grăbim.
Trebuie să iau asta încet.
Am tot timpul din lume.
Spune-mi despre tine.
Numele meu este Alithea Binnie.
Sunt în Turcia pentru o conferință.
Și mă întorc în patria mea într-o zi.
De asemenea?
De asemenea, am o mărturisire de făcut.
Ceva ce nu am spus niciodată nimănui.
Excelent.
Când eram tânăr, era un băiat.
Primul tău iubit?
Nu Nu NU. El nu era din carne și oase.
Un djinn?
Nu.
Pe vremea aceea, m-am trezit într-o școală de fete.
Băgălașe de fete.
Am fost, ei bine, sunt o creatură solitară din fire.
Și băiatul ăsta, Enzo,
a venit la mine, dintr-un gol.
Din nevoia de a imagina.
Mi-a spus povești într-o limbă
pe care o vorbim doar noi doi.
Și dispărea mereu când mă dorea
capul, dar nu era niciodată departe
când nu mă puteam mișca pentru astm.
Era ca acest mic Albert
nu m-ai lăsa să-ţi dau?
O emanație?
Doar o emanație a unei absențe.
Mi-a fost teamă că va pleca, așa că l-am notat.
Și am umplut acest jurnal, plin de fapte.
Dar cu cât încercam să introduc mai mult realism,
cu atât am început să mă îndoiesc mai mult,
și, totul a început să pară prostesc.
M-am simțit prost.
Deci, după un timp,
Am ars totul în cuptorul școlii.
Și după aceea, a dispărut cu totul.
Și totuși, sunt aici.
Contrar rațiunii, da.
Sunt aici și avem de lucru.
Poți să te întorci mai târziu, te rog?
Room service, Dr. Binnie.
V-am adus micul dejun.
Doar un minut!
Trebuie să închid ușa.
Buna dimineața.
Unde v-ar plăcea, dr. Binnie?
Mulțumesc. Pot să-l duc e.
- Vă rog, da-mi voie. - Nu. Nu, pot să mă descurc.
Foarte bine, dr. Binnie. Sper că sunteți odihnită.
Asta pare delicios. Da, sunt.
[Ce aveți de gând să faceți în această zi frumoasă?
Ei, nu sunt sigură. Improvizez.
Ei bine, aș vrea să vă arăt o galerie de artă frumoasă...
- Ești atât de amabil. Mulțumesc. -... în după-amiaza asta, când aveți ocazia.
- Poate altă dată. - Va fi grozav.
Mulțumesc. Să ai o zi frumoasă.
Bine. Foarte bine. Bucurați-vă.
Mulțumesc!
O dimensiune mai convenabilă, văd.
Fac tot ce pot să mă potrivesc.
Te rog.
Nu trebuia să fi comandat micul dejun.
Este nan-e nokhodchi. Naut, cuişoare, fistic.
Se va topi în gură.
Pot să te întreb ceva?
Orice.
Cum de ți-ai găsit drumul în sticla mea?
Asta este cu adevărat o poveste.
A fost a treia mea încarcerare.
Ai fost prins într-o sticlă de trei ori?
S-ar putea să fiu un djinn, dar sunt și un prost
cu o pasiune prea mare pentru conversația femeilor.
Trebuie să fiu mai atent pe viitor.
Cum ai fost prins în primul rând?
Prin dorință.
Cum altfel?
Cine a fost ea?
Sheba.
Regina din Sheba?
Ea era ruda mea.
Era un djinn?
Mama ei era djinn.
Este posibil?
Există legi care permit uniunea dintre djinn și
muritori, dar nu au voie să aibă un descendent nemuritor
felul în care un măgar și un cal pot
produce doar un catâr fără semințe.
Deci, cum arăta ea?
În afară de o podoabă groasă de păr negru pe
picioare, ea arăta ca orice altă ființă umană,
cu excepția, desigur, că ea era Sheba.
Din toate punctele de vedere, era foarte frumoasă.
Nu era frumoasă. Ea era frumusețea însăși.
Eram liber din toate punctele de vedere.
Puteam intra și ieși din camera ei de dormit.
Sheba...
O cunoșteam la fel de bine ca pe oricare dintre sclavele ei
atingerile care o făceau să tremure de fericire.
Niciodată nu mi-am dorit o creatură așa.
Și te-a dorit în schimb?
Eram jucăria ei, confidentul ei.
S-ar putea să fi devenit mai mult, dar pentru Solomon.
Regele Solomon?
Binecuvântată să fie amintirea lui.
A venit dincolo de deșerturi să o curteze.
Nu s-a dus la el?
Nu, niciodată.
Dar este în toate cărțile sfinte.
Toate poveștile și picturile.
Și Haendel a scris muzică despre asta.
Doamnă, am fost acolo.
Solomon a venit la ea.
A început cu muzica.
Am făcut tot ce am putut pentru a o descuraja.
Dar când a folosit ceara
parfumată a albinei Jabassa
pentru a-i îndepărta părul de pe picioare,
Știam că sunt pierdut.
Dar eu, ca un prost, am continuat să-i spun
că trupul ei era bogat și frumos,
dar mintea ei era mai bogată și mai frumoasă,
și mai durabilă.
Și ea a fost de acord cu tot ce am spus,
și a scăpat o lacrimă fierbinte.
Ea a început să-i pună sarcini, care păreau
imposibile, să găsească un anumit fir de mătase roșie
în palatul cu o mie de camere, pentru
a ghici numele secret al mamei ei djinn,
să-i spună ce își doresc cele mai multe femei.
Asta pare imposibil.
Nu pentru el.
Putea să vorbească fiarelor pământului
și Djinnului făcut din foc subtil.
A găsit furnici pentru a descoperi firul de mătase,
și un ifrit pentru a șopti numele mamei.
Apoi s-a uitat în ochii ei
și i-a spus ce își doresc cele mai multe femei.
A fost uimită,
și i-a spus că are dreptate.
Și așa ea i-a acordat ceea ce el și-a dorit cel mai mult,
și anume, să se căsătorească cu ea și să fie dusă în patul ei.
Era un mare magician...
... și m-a închis
cu un cuvânt de putere într-o sticlă de alamă.
Nu a făcut nicio rugăminte pentru mine.
Nu eram nimic pentru ea.
O respirație într-o sticlă.
Și așa, am fost aruncat în Marea Roșie
și am lâncezit timp de două mii și jumătate de ani.
În afară de somn, ce face cineva într-o
sticlă timp de două mii și jumătate de ani?
Djinn nu dorm.
Deci, cum te descurci atunci?
Ei bine, în primii 100 de ani, mă înfuriam împotriva destinului meu.
Mă rugam lui Boschkolo pentru eliberarea mea, iar când asta
nu a funcționat, mă rugam oricărui zeu pe care îl cunoșteam,
și apoi oricărui zeu pe care s-ar putea să nu-l fi cunoscut.
Și când, încă, nu am găsit răspunsuri,
Mi-am petrecut timpul în vise treaz,
revăzând toate poveștile vieții mele.
Și când am epuizat asta de multe, de multe ori,
M-am întors la rugăciunea și la furia mea.
Și apoi, în sfârșit,
M-am păcălit singur.
M-am rugat să rămân în sticlă.
L-am implorat pe Boschkolo să mă țină mereu în sticlă.
Și asta funcționează?
Să tânjești după nimic?
Să te prefaci că nu vrei altceva
decât să fii prins într-o sticlă?
Nu.
Pentru un djinn, este cel mai aproape de moarte.
Știi răspunsul la întrebarea ei?
Ce își doresc cele mai multe femei?
Da.
Nu ştii?
Dacă nu știi, nu pot să-ți spun.
Ei bine, cu siguranță, nu toți ne dorim același lucru.
Doamnă, dorințele dumneavoastră nu îmi sunt deloc clare.
Eu... sunt într-un moment al vieții mele în care am tot ce îmi trebuie.
Îndrăznesc să spun că sunt mulțumit și cu recunoștință.
Spune-mi.
Ești soție? O văduvă?
O mamă, poate?
Nu am copii, nici frați, nici părinți.
Am avut odată un soț.
Și care era tenul acestui soț?
Tenul lui?
La început, strălucea.
Și în final?
Nu este o poveste prea mare.
Dar este o poveste. Este povestea
ta și este întotdeauna înțelept
să-i înțelegi pe cei care te strâng.
Vă rog.
Ei bine, bine,
Ne cunoșteam încă din tinerețe.
Ne-am căsătorit devreme.
La început, ne-a făcut plăcere
în mintea şi trupul celuilalt.
Hm...
Am trecut anii confortabil,
și apoi, după cum se întâmplă,
totul s-a evaporat,
și, am devenit
Mai puțin.
Și unde este?
El este în Hackney, cu Emmeline Porter.
Mi-a spus că...
Eram incapabilă să citesc sentimentele.
Eram incapabilă să-i citesc sentimentele.
... voi avea o rezoluție.
Este incitant!
- Este interesant! - Nu, nu este.
Lasă-mă sa ghicesc. Nimeni nu moare în ea.
Nu!
Modul în care este conectat creierul meu este... este...
sursa atât a puterii mele,
cât și a singurătății mele.
Bănuiesc că de aceea îmi plac poveștile.
Găsesc sentimente prin povești.
Poate că ai putea să-l dorești înapoi.
Oh, nu, nu, nu. Nu Nu NU.
Nu.
Eu... m-am gândit,
S-ar putea să mă întristez pentru o pierdere și o trădare, dar,
nu, de fapt, eram liber.
Eram ca un prizonier care iese
dintr-o temniță în lumina soarelui.
M-am extins în spațiul propriei mele vieți.
Nu, nu mi-aș putea dori mai mult.
Ești o femeie înțeleaptă și precaută, Alithea.
Dar toți avem dorințe, chiar
dacă ele ne rămân ascunse.
Asta poate.
Dar sunt și naratolog
și asta va fi o problemă.
Va fi o problemă foarte mare.
Vezi, știu toate poveștile
despre djinnii șmecheri,
și modurile în care manipulează
dorința în propriile lor scopuri.
Eu nu sunt unul dintre ei.
Sunt cu frică de Dumnezeu și onorabil,
și doar aici pentru a-ți îndeplini dorința inimii.
Ei bine, chiar dacă este adevărat, cum
te poți baza pe cei chemați să-și ureze?
De unde știi că te poți baza pe mine?
Ei bine, sper.
Cu tine, cu siguranță că da.
Există o...
mică poveste amuzantă. Adică, probabil că știi asta.
Trei prieteni pierduți pe mare într-o barcă minusculă.
Ei trag un pește magic, care
le acordă fiecăruia o dorință.
Primul,
"Aș vrea să fiu acasă cu soția mea".
El dispare.
Al doilea, "Mi-aș fi dorit să
mă joc pe câmp cu copiii mei".
Pleacă.
Și al treilea, "Mi-e dor de prietenii mei..."
Aș vrea să fie aici.
L-ai prins.
Nu există o poveste despre dorință care să nu fie o poveste de avertizare.
Niciuna nu se termină fericit.
Nici măcar cele care ar trebui să fie glume.
Dar tu și cu mine suntem autorii acestei
povești și putem evita toate capcanele.
Ei bine, ce se întâmplă dacă nu mi-aș dori deloc?
Pardon?
Dacă nu mi-aș pune nicio dorință?
Asta ar fi un...
Ar fi catastrofal!
Bine.
Trebuie să-ți spun despre următoarea mea încarcerare.
Sunt toată numai urechi.
Nu voi ști niciodată
cum a ajuns sticla mea de pe fundul Mării Roșii la...
... la un palat din Constantinopol.
Dar îmi pare că a implicat cumva
uciderea unui războinic otoman.
Căderea unui imperiu.
Și o fată îndrăgostită.
Merhaba.
Gulten a trăit ca sclav
în curtea concubinelor
în seraglio.
Când i-am apărut...
... ea a leşinat.
Și am avut mari probleme să o trezesc.
Am spus clar că nu voiam să-i fac
rău, pentru că am fost condamnat la sticlă.
Până ți-ai îndeplinit cele trei dorințe.
Până când le-a primit pe al ei.
- Te rog. - Bine.
Acum, biata fată mi-a spus că era
îndrăgostită de un bărbat frumos...
... și și-a dorit imediat
pentru a-i găsi favoare în ochii lui.
În timp ce se întâmpla asta,
cel pe care îl dorea cel mai mult era splendidul Mustafa.
Prințul Mustafa.
Fiul cel mare al lui Suleiman Magnificul,
și probabil moștenitor al puternicului său tron.
Dacă aș fi știut ce avea să vină,
Aș fi riscat furia lui Iblis pentru a-i
distrage atenția vehement de la dorința ei.
Dar fară să stau pe gânduri,
Mi-am luat sticla și uleiurile evocate
pentru a o pregăti.
Uleiuri de feerie
folosit cândva numai de Sheba.
Am avertizat-o să ascundă sticla
ca nu cumva puterile ei să cadă în alte mâini.
Am fost la Mustafa.
Gulten.
I-am șoptit numele.
A trimis după ea.
A fost atât de ușor.
Ca djinn, sunt nesfârșit de curios
despre căile oamenilor.
Deci, în timpul meu liber,
Am început să hoinăresc prin palat în căutarea intrigilor lui.
Și acolo, printre eunuci,
soții și concubinele,
Prima dată am văzut-o pe Hurrem.
Cea care râde.
Și ea era o sclavă
care se ridicase prin centrul tuturor
pentru a deveni favorita sultanului.
Suleiman Înțeleptul nu a văzut pe nimeni decât pe ea.
Și ea a căutat să-i protejeze tronul
în favoarea propriilor ei fii față de iubitul său Mustafa.
Și în acest scop, l-a pus pe prinț să-l supravegheze
de mulți ochi cercetători.
Când am văzut cum Hurrem
a făcut o capodoperă din manipulările ei,
Mi-am făcut griji că Gulten ar putea fi prinsă în această rețea.
Am încercat să o avertizez să fie atentă.
Dar ea se hotărâse deja asupra a doua ei dorințe.
O astfel de greșeală.
Pentru că în acest moment,
Suleiman, binecuvântat să fie numele lui,
este subminat.
Războinicii lui credeau că se-nmuiase,
și era mai interesat de poezia lui
decât să conducă cu o mână puternică.
Hurrem a alimentat zvonurile
că militarii vor să-i ia tronul
și că vor să-l înlocuiască cu Mustafa.
Prințul a devenit un pion
în jocul neîncetat al puterii.
Suleiman Magnificul,
Suleiman Cuceritorul,
patron și protector al imperiilor,
Suleiman Tatăl,
a rămas cu o alegere
care știa că îi va frânge inima.
Între timp, Gulten nu vedea niciun motiv
de ce ar trebui să rămână nevăzută.
Având în vedere că purta pe fiul următorului sultan.
În ciuda tuturor avertismentelor mele,
ea defila cu sânii și burta proaspăt umflate.
Iar şoaptele s-au răspândit curând în întregul Seraglio.
Comploturile teribile se mișcau prea repede.
Prințul Mustafa venea nevinovat
în prezența tatălui său,
pentru a-l asigura de loialitatea lui.
Și muții îl așteptau.
A strigat către ienicerii săi:
care l-au iubit,
dar vocea îi era zdrobită și respirația i se opri
de sfoara arcului tatălui său.
Gulten!
"Pune-ți o dorință!
Salvează-te, Gulten!
Doar câteva cuvinte și ar fi putut fi liberă
să-și nască copilul în siguranță,
iar eu să plec în sfârşit spre Tărâmul Djinn.
Dar a fugit în mâinile asasinilor.
Eram pe cale să-i iau cu forța,
când am fost blocat de un adept al lui Iblis.
Gulten!
Nu și-a dorit să se salveze.
Nu și-a dorit să ne salveze pe amândoi.
Deci, acolo am fost, sau acolo
nu am fost, ai putea spune,
aproape emancipat și legat de această lume
printr-o a treia dorință neîndeplinită.
Dar îți dai seama, nu-i așa,
că tocmai mi-ai spus povestea
unei femei care a fost condamnată ca
urmare a dorințelor pe care și le-a făcut?
Da, dar eșecul ei de a îndeplini
dorințele m-au condamnat și pe mine.
Nimeni altcineva nu a putut îndeplini dorința?
Asta era speranţa mea.
Și asta te-ar elibera în sfârșit?
Asta a fost singura mea speranță.
Dar ai fost făcut invizibil.
Ca o fantomă.
Rătăcind nevăzut.
Și sticla ta,
ascuns sub piatra slăbită
cunoscut numai de moarta Gulten.
Da, a fost o problemă.
Am încercat să atrag atenția cuiva,
oricine m-ar putea ajuta.
Oh stelele mele, cum am încercat.
Le-am urmărit parfumul, fiecare pas.
Dorind, implorând, țipând.
Orice să-i atragă la mine.
Și fac asta cu jale de 100 de ani,
și cu fiecare eșec, voința mea începe să se estompeze.
Și apoi în 1620,
speranța vine sub forma unui băiat cu o sabie.
Murad! Murad!
Murad!
Într-un fel, acest băiat mă simțea.
Eram capabil să-l atrag către piatră.
Ibrahim!
Gel.
Murad!
Ibrahim!
Și exact când eram pe cale să fiu eliberat
în mâinile lor,
mama lor le găsește.
Ea este Kosem,
o văduvă a sultanului, Ahmed Întâiul.
Și băieții erau următorii la rând pentru tron.
Când văd părul de pe picioarele lui,
Știu asta undeva în descendența lui Murad
pulsa puterea unui djinn.
Îl urmăresc peste tot,
hotărât să-l atrag înapoi la piatră.
Dar la vârsta de 11 ani urcă pe tron
și devine sultanul Murad al patrulea.
Și prins de intrigile obișnuite,
el este și mai pierdut pentru mine.
La 20 de ani, își conduce armatele la război.
El luptă alături de oamenii săi
în Caucaz şi Mesopotamia.
Se spun povești despre nesăbuința lui,
chiar și cu propria viață.
Disper să-l mai văd vreodată.
Speranța este un monstru, Alithea, iar eu sunt jucăria lui.
Deci a murit?
Nu în luptă.
Întors la Istanbul,
Kosem trebuia să-și protejeze tronul.
Trebuia să-l protejeze pe Ibrahim.
- Fratele mai mic? - Da.
El este ultimul din linia otomană.
El trebuia să facă copii bărbați.
Deci, Kosem îl închide într-o cușcă căptușită în întregime cu samur.
Cu adevărat o închisoare.
Și una din care nu va dori niciodată să plece.
Îl desfrânează regal.
El crede cu cât este mai mare întinderea cărnii,
cu atât plăcerea este mai intensă.
Deci, Kosem caută frumuseți voluptoase și imense,
și i le aduce pe canapeaua lui.
Soarta mea se îndreaptă în mod special spre acest fetiș.
Cum e?
Vei vedea.
Murad s-a întors.
Și deși se întoarce un cuceritor,
nu-și poate vărsa hainele de sânge.
Războiul îi putrezise cu adevărat sufletul.
Aştept până este singur.
Sunt hotărât să-l atrag înapoi la piatră.
Nu vreau să întrerup, dar am o întrebare.
A contat pentru tine ce fel de dorință
și-ar putea pune un astfel de om?
Unul atât de nesăţios.
Nu.
Nici măcar dacă ar fi profund rău?
Nu dacă ar însemna libertatea mea.
Adevărul este că are alte lucruri în minte.
El crede că este invincibil,
iar pentru a domni la nesfârşit,
trebuie să scape de toţi rivalii.
Ibrahim.
Kosem trebuie să-l oprească.
Cumva, trebuia să-i distragă atenția
de la pofta de sânge cu alte gratificări.
În primul rând, ea aranjează ca el să fie mereu beat.
Și apoi încearcă ceva foarte perspicace.
Ceva de care s-ar putea să te bucure.
Ea trimite să găsească,
din toate colțurile imperiului,
cei mai buni povestitori.
Cei care nu sunt persuasivi
fugi de frică sau cad pradă nerăbdării lui.
Există doar unul
care are capacitatea de a-l vrăji.
Pentru a-l liniști cu povești,
să-l țină ostatic la desfășurarea lor.
Acesta este singurul lui prieten.
Și acea prietenie se transformă în iubire.
Din moment ce nu am nimic altceva de făcut,
ascult cu recunoștință,
căci și mie îmi place să mă pierd în poveștile lui.
Când moare bătrânul,
toți cei din palat fug pe străzi,
pentru că se tem că durerea lui Murad va duce la o nouă crimă.
Dar el doar stă, urlă și bea până se golește.
Și răbdarea mea este răsplătită.
Căci în această stare,
În sfârșit reușesc să-i atrag atenția
și-l trag înapoi în baia secretă.
Știu unde duce asta.
Va fi prea slab pentru a ridica piatra.
Prea slab chiar și pentru a roti zăvorul.
Așadar, pleacă și bea singur pentru a dormi permanent.
Și iată-mă, lăsat
în uitarea mea,
fără nimeni care să-mi audă vocea, nimeni care
să mă cunoască, să nu mă simtă, nici să mă simtă.
Nu-ți poți imagina.
Ei bine, de fapt, pot.
Îți poți imagina singurătatea?
Cum ar putea să te copleșească?
Eu pot.
Existăm doar dacă suntem reali pentru ceilalți.
Ești de acord?
Fac.
Aceasta este, deci, soarta noastră, Alithea.
Dacă nu-ți pui deloc dorințe,
Voi fi prins între lumi, invizibil
și singur, pentru tot timpul.
Pune-ți o dorință, Alithea.
Fă din asta dorința inimii tale.
Aș fi mai atent dacă aș fi în locul tău.
Evident, ai reușit să-ți găsești calea de ieșire.
Mai mult sau mai puțin.
Încep să cred că sunt în prezența unui șmecher.
Ar fi mult mai bine.
Munca mea ar fi mult mai ușoară.
Dar adevărul este că sunt doar un
idiot care a avut un ghinion extravagant.
Ei bine, trebuie să te cred pe cuvânt pentru asta.
Așadar?
Ibrahim, presupun, devine sultan?
Ibrahim urma să fie târât pe tron.
Își numește una dintre concubinele sale
guvernator al Damascului.
Numele ei este Sugar Lump.
După fiecare măsură, favorita lui.
Dacă nu ar fi fost liberă să hoinărească,
ea nu ar fi găsit baia secretă.
Dacă nu s-ar fi hotărât să facă o baie,
nu s-ar fi umplut excesiv.
Dacă nu ar fi fost stângace
în timp ce trecea pe podea,
ea nu ar fi alunecat, nu ar fi spart piatra.
- Și nu mi-ar fi găsit sticla. - Da.
Sincer să fiu, ar fi trebuit să fiu mai demn.
Dar am început să cerșesc, fără rușine.
"Aș vrea să te întorci
în sticla ta de pe fundul Bosforului".
Așa că iată-mă, căzut
în mâinile tale atente.
Se pare că nu putem scăpa unul de celălalt.
Mă ai la mila ta.
Această dorință...
Este o artă periculoasă.
"Îmi doresc" aduce dezvăluiri infinite.
Nu neapărat.
Ei bine, este acolo în toate poveștile tale.
Stiu dar...
Spui că nu ești un șmecher și spui că tu
și cu mine suntem autorii acestei povești.
Dar nu sunt în stare să mă scot din asta.
Corect.
De ce nu sari înapoi în sticla ta
și o voi da cuiva mai credul?
Cineva mai disperat. Cineva mai lacom.
Nu mă întorc în sticlă.
De ce nu?
Nu mă întorc în sticlă.
Ei bine, nu îmi pun trei dorințe.
Atunci mă trimiți în uitarea mea.
Oh, ești imposibil.
Și mă doare capul.
În regulă. În regulă.
Iată ce voi face. Voi pune trei dorințe.
- Promit. - Înainte de a muri?
Chiar acum. Una după alta.
Gata?
Numărul unu. Aș vrea să-ți dispară durerea de cap.
Numărul doi.
Îmi doresc o înghițitură din acest ceai.
Și, în sfârșit, îmi doresc încă una dintre acestea.
Îţi bat joc de mine.
Trei dorințe, perfect
simple și teoretic sigure.
Am fost închis de Solomon tocmai
pentru că am strigat dorința inimii mele.
Numai acordându-ți-le pe ale tale îmi pot câștiga eliberarea.
Da, ei bine, apreciez
simetria, dar chestia este asta,
Nu pot de-a lungul vieții să invoc o dorință eligibilă.
Și îmi ceri trei.
Există vreo viață în tine? Ești chiar în viață?
Știi, în unele culturi, absența
dorinței înseamnă iluminare.
Atunci ești un prost evlavios.
Dacă sunt mulțumită, de ce să ispitesc soarta?
Și tu ești un laș.
Nu mă încuraja.
Nu există nici un om, nici un înger,
nici un djinn care să nu apuce șansa
pentru a-și împlini cele mai adânci
dorințe și eu sunt înșeuat cu una
care pretinde că nu vrea nimic.
Alithea Binnie, ești o mincinoasă!
Știi, încep să-mi doresc să nu ne întâlnim niciodată.
Nu! Nyet!
Nu spune asta!
Așadar...
asta ti s-a mai întâmplat.
Și a fost rău.
"A fost rău".
A fost amar.
A fost cea mai crudă dorință dintre toate.
Ai fost anulat de prostie încă o dată.
Sunt aici din cauza unui geniu.
Cine a fost de data asta?
Ea era Zefir.
Rareori în rândul omenirii a existat o asemenea minune.
Dar ești aici din cauza nebuniei ei.
Am ajuns în asta ca o consecință a lui Zefir.
Și aceasta este povestea pe
care ai evitat să mi-o spui tot timpul.
Aceasta este povestea pe care am evitat să mi-o spun chiar și mie.
Zefir era un copil găsit,
căsătorită la 12 ani cu un negustor bogat.
Era mult mai în vârstă decât ea și amabil,
dacă crezi că a ține pe cineva ca o pasăre într-o cușcă este amabil.
Erau două soții mai în vârstă, cărora nu le plăcea
și nu au vorbit deloc cu ea.
Toți, inclusiv servitorii,
păreau să-și bată joc de ea.
Nu avea nici etichetă, nici învăţătură.
Nu a ajuns la o frumusețe rară
și era supărată fără să știe de ce.
După cum au vrut soarta, sticla mea a venit la ea
ca semn de dragoste de la soțul ei.
Și când ea a terminat de mulțumit
și în sfârșit a fost singură,
a reușit să o deschidă.
Parcă mă aștepta.
Am văzut imediat că era ascuțită,
și ea a văzut că sunt disperat
pentru libertate și conversație.
I-am spus povestea mea, așa cum ți-am spus-o ție,
și ea mi s-a revelat prin lucrurile pe care le făcuse.
Gel. Gel.
Gel.
Ea ar fi putut fi amintită
ca geniul da Vinci,
despre ale căror teorii despre zbor
se vorbea printre sultani și regi.
Era o artistă pricepută, dar nimeni nu i-a văzut arta.
Mi-a spus că a fost mâncată
de o putere nefolosită.
Ea a crezut că ar putea fi o vrăjitoare.
Cu excepția, a spus ea, dacă ar fi bărbat,
intelectul ei ar fi fost de obicei acceptat.
Era o femeie pasionată de a învăța,
și știam care va fi prima ei dorință.
Și m-a încântat
să-i îndeplinesc această dorință.
Așa că i-am predat istoriile, filozofiile,
limbile străine, poezia.
I-am predat astronomie, matematică,
ceea ce era o fericire pentru ea.
I-am adus cărți și scrieri,
pe care le-am ascuns în colecția ei de sticle.
Sabah...
Ea putea să apeleze întotdeauna la Aristotel
dintr-un borcan de sticlă roșie,
sau Euclid dintr-unul verde,
Pitagora, Spinoza,
fără a avea nevoie să le reîntruchipez.
Aveam lumea întreagă în camera ei
și mi-am pierdut inima pentru ea.
"A fost fericirea mea să o fac fericită.
Să o văd înflorind.
Și ea a înflorit în toate privințele.
Total.
Ea a început să se răzvrătească
chiar împotriva gesturilor de supunere
pe care soțul ei le-a cerut,
pentru că ea dobândise o măiestrie a iubirii,
la îndemâna oricărui om
care nu făcuse dragoste cu un djinn.
Pofta lui pentru ea a devenit o obsesie.
Și când venea la ea,
Aș părăsi camera ei și aș călători în cer.
Am văzut munții, oceanele...
Am văzut fiarele pădurii,
unde nimeni nu calcă.
Și când mă întorceam, ea mă aștepta.
Îi spuneam despre ziua mea și ea leșina de bucurie
și dezamăgire.
De ce nu și-a pus dorința de a fi liberă?
Era ceva mai important pentru ea.
Ea a conceput o "matematică",
un limbaj pentru a explica forțele
care aduc la ființă spațiul, timpul și materia.
Era prometeană, curajoasă.
Dar nu a putut rezolva acest puzzle.
Avea nevoie de o cheie,
o cheie pentru a deschide ușile percepției ei.
Așa că și-a folosit a doua dorință.
Am învățat-o să viseze ca djinnii, trează.
Și astfel, soluțiile au venit la ea.
A fost capabilă să explice puterile invizibile,
câmpuri și forțe electromagnetice...
Exact lucrurile din care sunt făcuți djinnii.
Eşti electromagnetic?
Cum ești praf, eu sunt făcut din foc subtil.
Și când avea să nască un copil,
Eram afectat de fericire,
pentru că știam că ne va întări.
Îți purta copilul?
Un copil, de foc și praf.
Deci, unde a mers prost?
Alithea, am iubit-o.
Mi-a plăcut fervoarea minții ei.
Iubeam furia ei.
Îmi plăcea puterea mea
de a-i transforma încruntarea în zâmbete.
Am iubit-o mai mult decât pe Sheba.
Mai mult decât propria ta libertate?
Da.
A devenit cea mai mare dorință a mea
să... să o păstrez, să rămân prizonier.
Gândul de a fi eliberat mi-a îmbolnăvit inima.
M-am surprins că o opresc ca nu cumva să-și pună a treia dorință.
Doamne.
Am făcut mizerie din asta.
A început să mă acuze că am prins-o în capcană,
ca soțul ei.
Am încercat să repar.
Pentru a ispăși, m-aș pune în sticlă.
Pentru a fi sigilat.
Astfel, ea putea avea mai multă putere asupra mea.
A fi nimic într-o sticlă.
Aș putea face asta pentru ea.
Și de fiecare dată, s-ar liniști.
De fiecare dată, cu excepția ultimei.
Când, ca o furtună bruscă, toate tunete și fulgere,
a început să plângă și să plângă și a spus:
Aș vrea să pot uita că te-am cunoscut vreodată.
Și a făcut-o, pe moment.
Ea era afară. Eu înapoi în sticlă.
Ea mă uitase.
Alithea, cum poate fi...
o greșeală să iubești pe cineva în întregime?
Am o dorință.
Cu toate acestea, mă tem că poate fi prea mult de cerut.
Este în puterea mea?
Aşa sper. Așa sper.
Este dorința inimii tale?
Da, sunt sigur de asta.
Vezi...
Sunt aici să te iubesc.
Și...
Îmi doresc să mă iubești în schimb.
Vrei să facem dragoste?
Da, și asta.
Totul.
Și te-ai abandona la asta?
Da.
Îmi doresc ca singurătățile noastre să fie împreună.
Vreau acea iubire mărturisită în povești fără vârstă.
Îmi doresc acel dor pe care l-ai simțit pentru regina din
Sheba și acea dragoste pe care i-ai dat-o geniului tău, Zefir.
O vreau.
Pe mine?
Tu.
Tu?
Pe mine.
Este prea mult?
Este prea mult să ceri?
Vino.
Ce facem cu dorurile trezite?
Cum te pot convinge
că am găsit odată dragostea cu un djinn?
În orice caz, puțini m-ar crede.
Iubirea nu este ceva la care ajungem prin rațiune.
Este mai mult ca un vapor,
un vis, poate,
ca să ne ademenească în feerie
a propriilor noastre povești.
Daca este aşa,
cum să știm dacă este vreodată real?
Este un adevăr sau pur și simplu o nebunie?
Plec la Londra azi.
Vii acasă cu mine?
Nu este un loc atât de ușor în zilele noastre.
Dar va fi mai bine dacă ești acolo.
Aici, te rog.
Mâinile sus.
- Te rog ieși.
Ce este în buzunarele tale?
E o sticlă goală și un blat.
Vă rog să-l treceți prin aparat.
Este foarte delicat și
nu vreau să se strice.
Nu va fi deteriorat. Vă rugăm să treceți prin aparat.
Aș prefera să nu intre în...
Pașaport. Bilet de îmbarcare.
Mulțumesc.
Este destul de fragil.
Doamnă.
Este un agitator de sare.
Nu! Fără radiografie! Vă rog!
Oprește-te, doamnă, oprește-te.
Doamnă.
În timpul tău.
Aerul este gros aici.
Plin de voci insistente și fețe repezi.
Ca micul Einstein?
Televiziune, turnuri de telefon și așa ceva?
Da.
Da. Toate dispozitivele tale
ingenioase murmurând deodată.
Îndoiți-vă capul.
Auzi toate astea?
Și eu îl văd și îl simt.
Sunt transmițător.
Nu este totul prea mult?
Sunt un djinn.
Mă pot adapta.
În curând mă voi obișnui.
S-a întors.
Cred că s-a întors.
E cu cineva?
Nu, cred că vorbește din nou singură.
Bună, Clementine.
Fanny. Eşti bine?
Ai avut probleme?
Probleme? Ce fel de necaz?
Cu prietenii tăi străini.
Pentru că adesea ne întrebăm,
"De ce și-ar pierde dr. Binnie timpul și inteligența
studiind căile altora în loc să le susțină pe ale noastre?"
Suntem stânjeniți de cultura noastră britanică, nu-i așa?
Nu Nu.
Sunt mai mult probabil să fiu jenată de cineva,
în mod reflex, speriat de cineva diferit.
Ce spui mai exact?
Ea ne numește bigoți.
Cuvântul tău, nu al meu.
Ai înțeles greșit.
- Nu așa arată, dragă.
Așa trăiesc ei. Ceea ce cred ei.
- Ce mănâncă ei. - Despre ce faci?
Oriunde merge cineva, etnici.
Suntem copleșiți și ne invităm la soarta.
Nu este firesc.
Păsările aparțin aerului. Peștii aparțin mării.
Și așa a vrut Bunul Dumnezeu să fim.
Tocmai arunci gunoaie de la început până la sfârșit.
Este știință. Este un fapt științific.
Este o analogie falsă.
Adică, animalele au un habitat natural.
Este adevărat, dar ființele umane sunt capabile
să trăiască în orice mediu pe care îl aleg.
Asta nu este un fapt.
- Ce zici? - Este o opinie.
Și te înșeli.
Nu mai suport nimic din toate astea.
Vino departe, Clem. Lasă doamna să fie nebună.
Nu o vom înțelege niciodată.
Știi, nu ți-am mai spus asta până acum.
Dar amândoi sunteți jalnici.
Închide-ți gura!
Cu creier de mazăre jalnice.
Du-te dracu'!
Opreşte-ţi să crească iedera pe partea noastră a peretelui!
De ce le las să ajungă la mine?
Ar trebui să-mi pară rău pentru ei.
Dar aceasta este casa mea. Este sanctuarul meu.
Le-aș dori...
Asta nu este o dorință, apropo.
Știu.
Djinnul meu.
Cum a fost ziua ta?
Fiecare ureche care asculta era a ta.
Fiecare voce, fiecare miros și atingere.
Erai peste tot.
Înapoi într-un minut.
Cine ar putea fi la ora asta?
Ar putea fi ea.
Clem. Fanny.
Năut, cuișoare, fistic.
Se topesc în gură.
Acesta este prietenul meu.
Va sta o vreme.
Bună ziua.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Djinn-ul meu mi-a spus,
când se adună în tărâmul Djinn,
își spun povești unul altuia.
Poveștile sunt ca respirația pentru ei.
Ele au sens.
Da, am spus.
"Așa este la noi."
Fiecare poveste pe care o spunem este un fragment
într-un mozaic nesfârșit de schimbare a formei.
Și această pietricică mică, ca toate poveștile, trebuie să se termine.
Dacă este vorba despre dorință, este o poveste de avertizare.
Deci, cum va merge prost?
Poate că a făcut-o deja.
Chiar dacă Adevărul stătea în
fața lor gol, ei și-au întors spatele.
Așa că, Adevărul s-a mutat într-o parte și a așteptat în umbră.
În zilele care au urmat,
Djinn-ul avea să-l însoțească pe naratolog la munca ei.
Și când nu era cu ea,
avea să plece într-o explorare nerăbdătoare a lumii.
Astăzi am avut o zi minunată.
Am văzut multe lucruri.
Am privit un om privind în creierul viu al altuia
și a oprit o sângerare fatală.
Am vizitat Colliderul.
Un gizmo vast care a sondat esența materiei.
Și apoi am văzut un fel de mâncare, un fel de mâncare grozavă
care ascultă șoaptele stelelor moarte de mult.
Omenirea este...
este o minune, Alithea.
Mă bucur că așa crezi.
Toate acestea de când am fost prins în sticla lui Zefir.
Toate aceste uimiri, în mai puțin de 200 de ani.
Da, dar, vreau să spun, asta
este doar inginerie și tehnologie.
În ciuda tuturor zgomotelor,
rămânem nedumeriți.
Când nu putem stăpâni haosul,
suntem plini de spaimă și panică și
ne întoarcem unul împotriva celuilalt.
Dar, desigur, ești om.
Aceasta este natura ta.
Da. Deci, povestea nu se schimbă niciodată.
Ura prevalează.
Metastazează și supraviețuiește dragostei.
Vreau doar să vorbesc despre dragoste.
Sunteți o mizerie de contradicții, voi toți.
Mulțumesc foarte mult.
Omenirea, ce enigmă.
Bâjbâi în întuneric și, totuși, îți
găzduiești inteligența cu mare efect.
Asta este cu adevărat o poveste.
Abia aștept să văd unde se duce.
Sau cum s-ar putea termina.
Și asta.
Un muritor nu va ști niciodată, dar un djinn ar putea.
Un djinn are tot timpul din lume.
Nu ești tu norocosul?
Poate.
Dar voi, ființe de praf, aveți...
ați reușit să eclipsați puterea
și scopul unui djinn și înger.
Nu ești de nici un folos pentru noi.
Poate ne vom ofili și...
- Și să dispară? - Da.
Da. Ei bine, acesta a fost subiectul
tuturor prelegerilor și lucrărilor mele.
Știu.
Și totuși, aici ești.
Imposibilul meu.
Da.
Bună ziua?
Sunt acasă!
Bună ziua?
Djinn?
Iubirea mea?
Djinn.
Ce este asta?
Mă poţi auzi?
Djinn, vorbește-mi.
Încearcă să-mi vorbești.
Îmi doresc să vorbești cu mine.
Dormeam.
Dorm.
Djinnii nu dorm.
Hai să mergem la o plimbare.
O plimbare lungă și încurajatoare.
Am pregătit ceva pentru noi.
Am totul planificat.
O noapte minunată pentru noi.
Va fi uimitor.
Cel mai bun moment al vieții noastre.
Stop!
Aceste câmpuri electromagnetice, le pot împinge din capul meu.
Pot să-i alung.
Mergem la un picnic.
Vom cânta la ukulele.
Alithea, este un loc pentru mine aici.
Aceste forțe nu vor pleca
niciodată, nu din această lume.
Le voi depăși. Pot să fac asta pentru tine.
Tu ești Alithea mea și te iubesc.
Mulțumesc. Mulţumesc pentru ca ai încercat.
Nu crezi că te iubesc?
Dragostea este un dar.
Este un dar al sinelui dat gratuit.
Nu este ceva ce cineva poate cere vreodată.
Ne-am păcălit pe amândoi.
În momentul în care mi-am spus acea dorință,
Ți-am luat puterea de a o acorda.
Eu, mai mult decât oricine, ar fi trebuit să știu asta.
Nu am de gând să dau peste cap asta din nou.
Djinnul meu, dacă această lume nu este pentru tine,
Îmi doresc să te întorci acolo unde îți este locul.
Oriunde ar fi asta.
Mami!
Vino aici, maimuță.
Asta nu este mami.
- Hei, hei, hei! - Nu!
Privește. Cel mai bun atacant din ligă.
Ai văzut asta?
El o vizita din când în când,
și aveau să înțeleagă fiecare moment viu.
În ciuda durerii cerului zgomotos,
a stat mereu mai mult decât ar trebui,
mult după ce l-a implorat să plece.
El a promis că se va întoarce în viața ei,
și pentru ea, asta a fost mai mult decât suficient.
Traducere: SrS Media
Sincronizare și corectare punctuație, diacritice și ortografie R.O.D.