NETFLIX PRESENTERER
- Hei! - Der er du!
Vel?
- Hvordan går det? - Bare bra.
- Alt i orden? - Den er fin.
- Den kom fra London i går. - Veldig vakker.
- Plast? - Det er herdet, gi deg.
- Hva om fingeren min glir? - Da klikker jeg helt.
- Hva er det? - La det være, jeg fikser det. Slapp av.
Hør her...
- Vet du hvem du minner meg om? - Hvem da?
Dæven, du er helt lik ham.
Hvem da?
Dustin Hoffman i Rain Man. Husker du?
Hvilken film er det?
- Du vet, den der han er... - Der han er hva da?
- Hva gjør han? - Han spiller en mongo fyr.
- Faen ta deg! - Ta telefonen.
- Greit, men vær forsiktig. - Slapp av.
- Vær så snill. - Ta den.
Hallo?
Gianni...
Kemal vil snakke med deg.
Hei, Kemal. Alt vel?
Vent, jeg ringer deg tilbake.
Dessuten har han en viktig rolle internasjonalt.
Dere vet at slike ting skjer. Jeg er lei for det.
Er vi enige i det?
Nei, det er vi ikke.
Homsepjattet ditt får deg ikke ut av dette.
Unnskyld, hvem er du?
Jeg kjenner deg ikke engang. Det var Kemals rusmidler.
- Så... - Det er mine rusmidler også, din kødd.
Så rart, det visste jeg ikke. Vel, hva er problemet?
Problemet er at du må betale for rusmidlene.
Ellers stikker jeg pistolen i kjeften din
og sprenger hjernen din.
Forstått, Gianni?
Du har én uke på deg.
Vi vet hvor vi finner deg.
Det var ikke stort å si.
Hele gjengen måtte dø.
Ça va sans dire.
Hvorfor måtte hele gjengen dø?
Kanskje jeg bør begynne forfra.
Jeg husker fortsatt da vi forlot Calabria, forlot Platì.
Jeg, moren min og broren min Luigi.
Vi satt på toget hele dagen og natten.
Milano var fortsatt et mysterium for meg.
Jeg var overbevist om at jeg skulle til et uvanlig sted.
Men den morgenen så jeg knapt noe av sentrum.
Faren min hadde flyttet dit for en stund siden.
Han hadde funnet et hjem utenfor byen.
Nærmere bestemt Buccinasco.
Det var kjent som Romano Banco da.
Bare et par hus. Ikke som Platì, men nesten.
Den største forskjellen var den bitende kulden.
Nei... Jeg innså ganske fort at dette ikke var en ny verden.
I Platì var faren min gjeter.
I Buccinasco ble han murer isteden.
- Vil du ha litt? - Nei takk.
Du må spise.
Faren min var en gammeldags mann.
Han åpnet bare munnen for å spise og banne.
Jeg visste at han hadde jobbet for 'Ndrangheta i Platì.
Men etter å ha gjort noe upassende, ble han "strippet".
Det var derfor han dro.
Det kunne vært verre. Menn har blitt drept for mye mindre.
Mario, husk leveren til fru Barzagli, ellers går hun amok.
Greit, pappa.
Se her, jeg skal gjøre ham forbannet.
Maghreb.
Jeg lurte på noe.
Hvordan får du vasket deg når du lar basilikumen ligge i badekaret?
Barbieri, dra til helvete!
Herregud, hørte dere det? Det er et mirakel!
Det er et nordafrikansk opprør!
Jeg planla aldri å bli kriminell.
Jeg passerte bare den lokale baren Saloon ved en tilfeldighet,
og da så jeg dem der, de ekte kriminelle.
Folk som rante og drepte
slik jeg leverte oksebringe eller svineknoke.
Jeg så Gaetani-fetterne.
De var alltid sammen.
Hvis den ene var der, var den andre garantert der også.
Eieren av Saloon, Spadafora, var sammen med dem.
De var på toppen av næringskjeden.
De var bare rike unger.
De kom seg lett inn i 'ndrina takket være sine berømte slektninger.
Ikke som meg, som var stemplet med min fars vanære.
De var respektert av alle, men de trengte ikke å jobbe hardt for det.
Santo!
Møt Mariangela og foreldrene hennes.
- Hyggelig å møte dere. - De er også fra Platì.
- De har nettopp flyttet hit. - Mario!
Vi skal alle spise nyttårsmiddag sammen i morgen.
Da kan dere to bli bedre kjent.
Se på henne!
Hørte du moren din?
Lager du bråk i morgen, trenger du ikke å komme hjem. Forstått?
Dra!
31. DESEMBER 1967
Atten.
Blod.
Sekstitre.
Brud.
Trettiåtte.
Stokken.
Tre på rad!
Ikke rør meg.
Dette er din skyld. Han burde ha vært her.
Dere eier ikke respekt!
Hei, frøken blond!
Vil dere ha litt selskap for kvelden?
Hvor er dere på vei?
Hvor skal dere?
Syv, seks...
Fem, fire, tre, to, én...
Godt nytt år!
Godt nytt år.
Nå for tiden kalles det karma.
På den tiden kaltes det bare uflaks.
De arresterte oss på grunn av Lambrettaen, meg og Barbieri.
Det viste seg at den var stjålet, og de trodde vi var innblandet.
På stasjonen sendte de oss til Beccaria, ungdomsfengselet.
Men de kunne ikke holde oss der. Det var bare midlertidig.
Så de fortalte foreldrene våre at de kunne komme og hente oss.
Ja?
Nei, dessverre. Jeg kjenner ingen Santo Russo.
De sendte meg bare til Beccaria fordi pappa ikke ville ha meg hjemme.
Fire måneder uten grunn. Jeg hadde ikke gjort noe galt.
Ingenting...
Det er utrolig, men sant. Det står i rapporten.
Cellekameraten min het egentlig Salvatore Mammone,
men alle kalte ham Slim.
Slank var han ikke, dog.
Men jeg fikk min sanne Beccaria-velkomst fra René og banden hans.
Bedre enn San Pellegrino, hva?
Faen ta deg!
Hvem lærte deg milanesisk? Don Backy?
Hva har skjedd med deg?
Ingenting. Jeg falt ned trappen.
Be sammen med meg.
Vår Far
i himmelen...
La navnet ditt helliges.
La riket ditt komme. La viljen din skje...
På jorden slik som i himmelen.
Gi oss i dag vårt daglige brød...
Og tilgi oss vår skyld...
Slik også vi tilgir våre skyldnere...
Og la oss ikke komme i fr...
Og la oss ikke komme i fristelse.
Men...
Men frels oss fra det onde.
Amen.
- Runker du? - Har du et problem?
Du er en kødd.
Du ser ut som et dophue.
Jeg visste du var calabresisk. Du snakket i søvne.
Jeg er bare det når jeg sover.
Er du flau?
Slim var fra Taurianova, i nærheten av Platì.
Men antropologisk sett var vi to ulike arter.
Han hadde blitt dømt for ran og overfall i en bar i Lambrate.
Han var sterk. Veldig sterk.
Men han var egentlig en grei kar.
Vi fant tonen umiddelbart.
Og når to fra sør gjør det,
er moroa over for alle andre.
Bedre enn San Pellegrino, hva?
- Det holder! - Vil du ikke be om tilgivelse?
Tilgi meg!
La oss sette i gang.
- Stå stille, alle sammen! - Hold dere rolig, så blir ingen skadet.
Legg pengene i sekken.
Gjør pengene klare, for faen!
Gjør pengene klare.
Legg dem i sekken.
Alle pengene!
Legg dere ned og bli liggende, for faen!
Ingen vil bli skadet. Slapp av.
Tøm det, nå!
Raska på!
Legg pengene oppi.
Hva i helvete driver du med?
Kom igjen, vi stikker.
Kom igjen. Pass på.
Kom igjen, la oss dra!
Vi er sent ute til gudstjenesten, gutter!
Mine herrer, Bertha og Olga, rett fra Øst-Tyskland og Polen.
Og til slutt vår spesialitet,
rett fra swinging London: Jane.
Hvorfor kalles hun deres spesialitet?
Du er en skitten, liten tøs, er du ikke?
Herregud, se på dette!
- Hva er klokka? - Den må være seks. Vi trenger kaffe.
Nei, kom igjen.
Vil du bli med oss?
Jeg hører de planlegger noe stort.
- Hva da? - Jeg vet ikke.
Noe komplisert.
Se der.
Du har mye spenn, men prøv å gjøre det mindre åpenbart.
Det er meningsløst å ha på seg ti ringer, armbånd, diamanthalssmykker...
Det er i beste fall smakløst.
Jeg forstår hvorfor arabere har på seg så mye gull for å vise frem rikdommen.
Men du er ikke araber, så det er bare smakløst.
Og du tiltrekker deg oppmerksomhet.
Har du sett deg selv?
Hva mener du?
Se på antrekket ditt, da.
Hva prøver du å si?
Mine herrer. Hvordan går det?
Hvem faen er du?
Beklager, jeg vil ikke trenge meg på.
Men siden dere er områdets beste...
Nei, de beste i hele Milano,
så ville jeg bare si at hvis dere noensinne trenger en hjelpende hånd...
...uansett hva det måtte være, så står jeg til tjeneste.
Jeg vet hvem du er.
Ja, du er sønnen til den tyven Pantaleone Russo.
Du slapp visst nettopp ut av Beccaria.
Beccaria?
Ja, treningssenteret.
Der lærte jeg hvordan verden fungerer.
Slå deg ned.
Jeg skulle akkurat til å gjøre det.
La oss se hvor god du er.
Hørt om gullsmedforretningen i Mede?
Ja.
Filosofien min har alltid vært: "Aldri gjør noe gratis."
Og der hadde jeg ingenting å tape.
Jeg ville aldri ha drømt om å dra til Mede Lomellina som turist,
langt mindre for et ran. Vi måtte se nærmere på saken.
Gullsmedforretningen var ikke åpen for alle. Man måtte ringe på.
Og Carabinieri-stasjonen lå rett ved siden av.
Fluktruten var en labyrint av smale veier gjennom byen.
Her var det lett å tabbe seg ut.
Så hvordan skulle vi komme oss inn?
Vi kunne ikke bare gå inn og plaffe løs. Det fant vi raskt ut.
La meg stå for snakkingen.
Du. Spytt ut tyggegummien.
Spytt ut tyggegummien.
Faen!
Hva ler du av? Ta av deg sigøynerringen.
Hvorfor fikk jeg denne uniformen?
Ville jeg virkelig hatt en slik jobb med min figur?
Jeg bør ha offiseruniform. Jeg føler meg teit.
La oss oppsummere. Jeg er marskalk Russo, dere er mine underordnede.
Forstått?
Vis oss skiltet ditt.
Her er skiltet mitt. Liker du det?
Nok tull og tøys. La oss sette i gang.
Det er Carabinieri.
Får vi komme inn? Vi har litt hastverk.
Marskalk... Drit og dra.
Jeg visste at toppskuffen ved siden av skrivebordet var åpen,
og at han hadde en revolver innen rekkevidde.
Og en knapp til å utløse alarmen med.
God morgen, alle sammen. Herr Angelini?
Er noe i veien?
Overhodet ikke, vi har bare med litt papirarbeid.
- Hva omhandler det? - Rør deg, så skyter jeg.
Stå stille. Du også.
Ikke rør dere.
Salvatore. Salvatore, det holder.
Du drepte ham nesten. Bring dem inn dit.
Kom igjen! Få ræva i gir!
- Kom igjen! - Sånn ja.
Frue...
Du også. Det ordner seg.
Bra. Godt jobbet. Bind dem.
- Hvor er buntebåndene? - Hvor tror du? I kofferten!
- Ro deg ned. - Hva faen er i veien med deg?
- Har du bundet dem? - Ja.
- Hvorfor i helvete ringer han på? - Aner ikke. Skynd deg!
Hvorfor ringer han på? Er noe i veien?
Kom igjen.
Vent litt.
Kjør den veien!
- Lurer på hvor vi skal, marskalk. - Til høyre.
Kom igjen, la oss dra!
La oss dra!
Vi klarte det!
Dra til helvete, drittsekker!
La oss se hva vi har her.
Fy faen!
De klarte det faen meg!
Visst faen gjorde vi det.
Jeg trodde dere skulle drite dere ut.
Dere er legendariske!
Så du vil ikke ha din andel,
men hva med en liten gave til kjæresten din?
Jeg har ikke kjæreste.
Vel, ta den til din fremtidige kjæreste.
Calabresere elsker virkelig Madonna di Polsi-feiringen,
selv om det er en helt annen opplevelse i Milano.
Disse gutta tok med familiene sine til landsbygden,
drepte noen geiter, barna inkludert, stekte dem, spiste dem
og snakket selvsagt forretninger.
Det var alltid de samme folka, som 'ndrina-advokaten Giovanni Bova,
som hadde falske alibier og mentale diagnoser som spesialitet.
- Hei. - Hei.
Man hadde stamgjester som Giuseppe Caccamo, eller Pino...
...og partneren hans Antonio Aricò.
Han var også kjent som Pino. Jeg forsto aldri hvorfor.
De spesialiserte seg i å stjele og selge skrivemaskiner.
Hvorfor kalles alle her Pino?
- Hvem bryr seg? - Faen ta deg.
- Skal jeg hjelpe deg? - Det trenger du ikke, men takk.
Jeg gjør det så gjerne. Slapp av, jeg ordner det.
Den er tung.
Sånn ja.
Hva er vel ellers menn godt for?
Er det noe mer jeg kan gjøre?
Nei takk, Santo. Jeg gjør det selv.
Har jeg møtt deg før?
Så du hjalp meg ikke for å beklage for den episoden?
Unnskyld, hvilken episode?
Nyttårsaften hjemme hos foreldrene dine. For flere år siden. Jeg gråt.
Å, den stygge... Jeg mener Mariangela, beklager.
Jeg er glad du husker meg.
Selvsagt gjør jeg det. Dæven, du har forandret deg.
Jeg har bare blitt voksen.
Du har blitt veldig pen.
Du har også forandret deg.
Du pleide ikke å se så stilig ut.
Syns du jeg gjør det?
Tiden har visst gjort underverker for oss begge.
Vent litt.
Jeg skal ta en prat med broren min.
- Hva i helvete har skjedd? - Ingenting, Santo.
- Ingenting? Få se. - Nei, slapp av.
Hvem var det?
- Santo, slapp av. - Si hvem det var, for faen.
Spadafora.
Hvorfor? Hva har du gjort?
Det skjedde i går kveld. Jeg skyldte ham litt penger. Jeg tapte et veddemål.
Hvor mye skylder du ham?
Ett hundre og femti tusen.
Ikke gjør noe dumt, Santo.
- Santo! - Hva i helvete? Santo!
Hei, alle sammen.
Hei, Santo. Hvordan går det?
- Vil du ha litt vin? - Ja, bare en skvett.
Takk. Du er alltid så snill.
Hvorfor skulle jeg ikke være det? Du er en god gutt.
Du er respektfull, du oppfører deg alltid pent.
Hvordan lyder ordtaket?
"Som far, så sønn."
Hadde det vært opp til faren, ville Santo ha sultet i hjel som ham.
Men se på denne fyren.
Han er en gentleman!
En suksessrik mann!
Fortiden er over.
La oss feire. Skål.
Nei, skål til deg.
Få i gang dansingen.
La oss få litt musikk.
Så Mariangela er ikke lenger stygg?
Hun har blomstret?
Hun er vakker. Feilfri. Som jomfru Maria.
Pass deg, ellers ender hun opp som kona di.
Jeg vet alltid hva jeg bør og ikke bør gjøre.
- Perfeksjonisten har talt. - Ikke kødd med meg.
Jeg vet det, sa jeg. Skal vi snakke forretninger?
La oss snakke.
Hvis alt går som planlagt, blir det en milliard. Vi ti får 30 %.
Med en gullsmed får man pengene dagen etter.
Her tar det seks måneder.
Så har man fyrens fetter som kjenner den andre fyren.
Han sier vi må gjøre ditt og datt.
Herregud, man ender opp med 20 millioner og må stå der og krangle.
- Vet du hva? - Hva?
Jeg foretrekker ran. De betaler bedre.
Det må jeg si meg enig i.
Pappa vil straffe dere for dette!
Hva i helvete snakker du om?
- Ser du hva jeg mener? - Ja visst.
- Disse tingene gjør meg gal. - Jeg har lagt merke til det.
Starten på kidnappingsbransjen i Milano
var litt som da en mann gikk på månen.
Den kidnappede forretningsmagnaten har blitt løslatt.
Han ble sluppet fri i Bornago, noen kilometer unna Cassano d'Adda.
Løsepengene som ble forlangt...
Magnaten ble etterlatt med bundne håndledd...
En engelsk megler solgte kidnappingsforsikringer.
Maksbeløp: To milliarder. Premien ble betalt utenlands.
Det fantes en liste over kidnappere
som viste hvem som var greiest ved en eventuell kidnapping.
De aller verste var calabreserne. Ça va sans dire.
Leveringen av løsepengene var alltid den mest stressende delen.
Politiet kom stadig i veien.
Men jeg hadde mine måter å løse problemer på.
DRA TIL JESUS-STATUEN
Ja?
Han er her. Politiet er hakk i hæl.
La dem holde på. Følg etter ham.
Den gangen arrangerte jeg en skattejakt over hele Milano.
Fyren følger instruksene hver gang.
Han stopper, forlater bilen, leser, setter seg inn, kjører vekk...
Og politiet har ingen anelse.
Det gjør en gal, men det er effektivt.
KAST PAKKEN
Sett inn plata.
Gå vekk!
- Hva er det? - Du bør nok dra.
Hvorfor?
Broren min.
Det går bra. Hvem bryr seg?
- La oss droppe det. - Er du redd?
Jeg kan godt gjøre det alene.
Nei, jeg er lei av å vente i kulda.
Dra, da. Jeg blir her.
- Kommer han ikke ut, stikker jeg. - Kom igjen, dra.
Jeg drar.
Drar du, eller er du her ennå?
Jeg drar hvert øyeblikk.
Der er han.
Slik ser jeg på saken.
"Du kjenner meg, Spadafora.
Har du et problem med broren min, gi meg beskjed, så ordner jeg opp.
Hvorfor måtte du gi ham bank?"
Men det var meningsløst å komme med en hel tale. Hva skulle jeg si?
Det var ikke noe logikk bak det.
Skulle jeg be ham beklage, for deretter å måtte gi ham pengene?
Nei.
Absolutt ikke.
Kjør!
Hva faen driver du med? Fremover, ikke bakover.
Kjør nærmere.
Kjør inn i ham.
- Hva i helvete? - Tror du at du kan jule opp broren min?
Det var mitt første mirakel, som vi calabresere sier.
Vi calabresere er ikke som sicilianere,
som møtes, snakker og tenker seg om før de dreper noen.
Vi ordner opp i ting selv uten å tenke for mye på saken.
Ingen mistenkte meg vedrørende Spadafora.
Ingen stilte spørsmål.
Alle hadde dårlig samvittighet.
Du.
Jeg hadde ikke noe valg.
Saken var klar, jeg måtte gifte meg med henne.
Heretter har du husarrest.
- Gi deg. - Santo.
Tygger du tyggegummi i kirken også?
Typisk brud, hun får oss til å vente.
- Hva er i veien med Pantaleone? - Han er irritert.
På grunn av all chilien han spiser.
Drit og dra.
Santo.
Hun er her.
Vel? Er alt i orden?
Alt dette skyldtes diamanten Spadafora ga meg.
En av de vi stjal i Mede.
Den jævla gullsmeden jeg ba om å sette inn steinen,
beholdt originalen og byttet den ut med en forfalskning.
Det var umulig å se forskjellen.
En tyv som rante en tyv.
Da politiet tok ham med den stjålne diamanten,
tystet han på oss samtidig.
Løpet var virkelig kjørt for oss.
Don Fortunato, gjør noe.
Santo og Mariangela Assunta,
i jomfru Marias navn og i vitnenes nærvær...
Skynd deg!
Santo, tar du Mariangela til din hustru?
Ja.
- Mariangela, tar du... - Ja!
Herved erklærer jeg dere for ekte rettefolk å være.
I Faren, Sønnen og Den hellige ånds navn.
- Hvilken hånd er det? - For et vakkert par.
- Kom igjen. - Vi ses senere.
Gratulerer!
Det går bra. Du er en anstendig kvinne nå.
Stå tett inntil hverandre!
Slipp bruden forbi.
Gratulerer!
- Hva faen er dette? - Klientene mine er anstendige.
Ta det rolig!
Santo, slapp av. Jeg ordner opp i dette umiddelbart.
Og du?
Der er han.
I utgangspunktet drømte jeg om å tilhøre middelklassen.
Jeg ville ha en familie, bolig og forretning.
Jeg trodde aldri jeg skulle gifte meg for å betale regninger, som vanlige folk.
Men mens jeg satt i San Vittore fengsel, måtte kona mi betale regningene.
Mariangela flyttet hjem til foreldrene.
Hun jobbet hjemmefra for å forsørge seg selv og barnet.
Hun sydde dukkeklær og fikk 1000 lire per plagg.
Jeg var ikke et offisielt medlem av klanen på grunn av min fars tabbe,
så ingen passet på kona mi mens jeg var borte.
Vi kunne ikke fortsette slik.
Så jeg tok steget videre.
For noe piss.
Bilsmugling er faktisk veldig bra sammenlignet med gangstervirksomhet.
Den har kjørt 118000 kilometer. Hold det lavt.
Gaetani-gutta hadde laget et godt system.
Man tjente mye nesten risikofritt, og det var lovlig.
Vel, nesten.
Se. Det er et hull der.
To tusen mindre for det merket på treverket.
Abrakadabra.
En...
To...
Og tre.
- Beklager, men det blir 15 millioner. - Hva mener du?
Vi sa 15 millioner.
- Vi sa 7,5. - Ja, 7,5 for hver.
Ikke bland deg inn.
Jeg har knullet søsteren din i fire og et halvt år.
Hva skal det bety?
- Hold søsteren min utenfor dette. - Ikke bli helt japansk nå.
Den andre tingen var byggebransjen.
Et møtesenter her, en 28-etasjes bygning der,
og før du vet ordet av det, har vi dekket forstedene i betong.
Å være underleverandører var lett og ikke spesielt risikabelt.
Nesten alle visste at det var lukrativt å gjøre forretninger med oss.
Men det var noen som ikke forsto det.
Og så hadde man miraklene.
Jeg kan med hånden på hjertet si at alle jeg har drept, fortjente det.
Gangstere som kjente til farene.
Det ble mange flere etter Spadafora.
Det var en del av jobben.
De var overflødige, og jeg måtte fjerne dem.
Jeg er ikke stolt av det, men noen ganger er det nødvendig.
Det er kapitalismens lov. Ça va sans dire.
Kona mi visste som sagt ingenting.
Hold henne utenfor dette.
Kom. La meg vise dere det første rommet.
Her har vi et lyst og åpent rom, som dere ser,
med en flott utsikt mot Milano.
Dette rommet får inn lys hele dagen, fra sør, øst og vest.
- Liker du det? - Ja, det er vakkert.
Jeg kunne ikke få meg en ærlig jobb nå. Hvilke muligheter hadde jeg?
Tjene 1,5 millioner i måneden? Hvordan skulle jeg klart meg?
Jeg har spart det beste til slutt. La oss avslutte med et smell.
- Gå i forveien, vi følger etter. - Følg meg.
- Liker du den? - Ja.
- Du virker ikke overbevist. - Å? Nei, jeg liker den.
Er du usikker, kjøper vi den ikke.
Nei, la oss kjøpe den.
- Skal vi kjøpe den? - Ja.
Pass på trinnet.
Frue, sir, se på dette.
Er ikke dette tidenes beste terrasse?
Den er vakker, Santo. Vi er i nærheten av Madonnina.
Liker du den?
Det ville vært fantastisk å bo her.
Selvsagt, skatt. Det er et statussymbol.
Hvem er sjefen her?
Vel?
Ta imot.
Hvordan går det?
Bare bra.
- Er alt i orden? - Vil engelen min være trygg her?
Nå bare parkerer jeg dem, men når jeg får råd, kjøper jeg et utstillingslokale.
Akkurat!
Nei!
Faen! Din helvetes idiot. Du så meg ikke?
Se på skadene!
Se på frontlyktene!
Se på det!
Kom igjen!
- Du rygget ut rett foran meg. - Nei, dette er din skyld.
- Jeg rakk ikke... - Gi deg.
- Er noe i veien? - Flott. En ridder i skinnende rustning.
Hva sa du?
Hør her, kjekken, vi starter fra dette premisset.
Det leketøyet kalles en Porsche,
og den teite dama di kjørte inn i den.
- Se på skadene. - Hva så?
Hva mener du med det?
- Vi kan ordne opp i dette med en gang. - Slapp av, jeg tar meg av det.
Kom igjen, si unnskyld.
Jeg tror ikke det, du. Hvorfor?
Vil du ikke si unnskyld?
Les på leppene mine. Nei!
- Takk. - Hvem faen tror du at du er?
Hva med nå? Vil du si unnskyld nå?
- Slutt! - Si unnskyld.
- Jeg er veldig lei for det. - Ned på kne.
- Takk. - Jeg er veldig lei for det.
Si hvor lei deg du er.
- Beklager. Det holder! - Godt jobbet.
Kom deg ut herfra, for faen. Din kødd.
Forstått?
Homsefaen.
Kom deg ut.
Kom igjen, dra ut.
Forsvinn. Godt jobbet.
Faen ta deg.
Noen folk, ass!
Går det bra?
Ja, han bare bannet til meg. Sånt skjer.
Takk for at du hjalp meg,
men det var ikke nødvendig. Ha en fin dag.
- Unnskyld, men har vi møtt hverandre før? - Ikke så vidt jeg vet.
Kanskje i Brera?
I Brera?
Ja, i Brera et sted...
Drar du på noen av Accademias utstillinger?
Ja visst...
Ja, noen ganger.
For eksempel?
Å, for eksempel...
Jeg kommer ikke på noen akkurat nå.
Jeg er veldig dårlig med navn.
Greit. Igjen takk. Farvel.
Men jeg ser at du er en kunstner.
- Hvordan ser du det? - Vel...
På dine franske manerer, måte du går på...
På mine franske manerer?
Ok.
Nei... det er bare det at jeg har en takleilighet
i Milano sentrum,
og jeg må pusse den opp. Et loftsrom, et åpent område,
og kanskje du kan hjelpe meg.
Jeg lager faktisk veggmalerier og trompe l'œil.
Flott. Et veggmaleri vil være perfekt. Veggene er så hvite.
Hvis jeg gir deg nummeret mitt...
Her er visittkortet mitt.
Jeg er veldig travel, men kanskje jeg kan anbefale noen.
Annabelle?
Annabelle.
Du vil aldri få en slik kvinne.
Bare vent og se.
- Pass på engelen min. - Slapp av.
Jeg tenkte: "Paris er død.
Byen er full av pompøse akademikere."
Jeg kjedet vettet av meg.
Så en dag pakket jeg sakene mine og dro.
Jeg liker Milano.
Luften er full av revolusjon,
eksperimentering og... forurensning.
Moren min tok det ikke pent. Hun ville at jeg skulle bli i Frankrike.
Kidnappingene og skyteepisodene gjør henne bekymret.
- Tenk deg... - Ja. Dette er jo Milano vi snakker om...
Men den tid er omme. Milano har endret seg.
Man ser ikke lenger skurker eller terrorister.
Nei, det er ikke samme kontekst...
...som det pleide å være,
den politiske situasjonen...
Unnskyld meg.
Er dere klare til å bestille?
Ja, jeg vil ha den røkte ørreten med lilla maisgrøt.
Ingen einerbær, er du snill. Jeg er allergisk.
Og til deg?
Det samme.
Vil dere ha litt vin?
En fin mørk vin fra Langhe vil smake godt til maten.
Ça va sans dire.
Akkurat.
Hvilken vin vil dere ha?
Den damen nettopp ba om.
- Unnskyld, kan du gjenta...? - Den damen ba om.
En Barolo Riserva.
- Takk. - Vi har en fra 1972 i kjelleren.
Utmerket. Er det greit?
Ja, det er flott. Bring oss den, er du snill.
- Jeg gjør det med en gang. - Takk.
Han er ikke...
Det er ikke navnet på en vin.
"Ça va sans dire" er et uttrykk.
Det betyr: "Det er opplagt."
Jeg vet det, jeg bare tullet.
Han tok bare ikke vitsen.
Hvor utdannet du deg som forretningsmann?
Universitetet i Buccinasco.
Universitetet i Buccinasco finnes ikke.
Jo da, og det er enda bedre enn ditt.
Godt svar.
Du er grei til forretningsmann å være.
Og du er veldig intelligent.
Man merker at du har studert.
Du høres ut som et leksikon når du snakker.
Jeg skal bare en tur på do.
Jøye meg.
Hva vil du?
Jeg har aldri vært ute med noen som deg før.
Hva da, en forretningsmann?
En så usikker mann.
Mener du alvor?
Folk går i terapi for slikt.
Du tar feil. Jeg er veldig sikker av meg.
Husk å ta på deg denne igjen når du kommer hjem.
Hør her, det er ikke slik du tror.
Det er ditt problem, ikke mitt.
Hvor skal jeg kjøre deg?
Hjem til deg.
Du kan vise meg leiligheten jeg skal male.
Selvsagt.
Hjemmet mitt. Du må male leiligheten. Det hadde jeg helt glemt.
I mine øyne
var jeg aldri en del av Gaetani-guttas 'ndrina.
Jeg ville ikke være en ansatt.
Jeg hadde gründerånden i blodet, som de suksessrike mennene
som startet fra bunnen av.
Nå var jeg en veteran, så jeg ville gjøre forretninger selv
uten å måtte følge etter de to mongoene.
Ser du hvor stort det er?
Vi vil trenge all plassen når virksomheten tar av.
Gjennom sicilianerne fra Trezzano sul Naviglio traff jeg Michele Ventura.
Slapp av, jeg gjør det.
Fortell meg hvordan det virker.
Heroin er fremtiden, Santo.
Stol på denne idioten, og du kan tjene 100 millioner i måneden med øynene lukket.
Hvordan?
Vi skal importere råvarene og raffinere dem her.
Vi skal bli allsidige
og fylle alle gater, torg og stuer med rusmidler.
Vi skal investere noe av profitten i aksjer
og holde resten trygt lagret i Sveits.
Høres det latterlig ut? Nei, det er sånn det skal gjøres.
Man trenger gründerånd og pragmatisme her i livet, Santo.
Forstår du det?
Ça va sans dire.
Unnskyld, hvor mye?
Hundre millioner i måneden?
Hundre millioner i måneden.
Ikke verst.
Carlo Alberto, skynd deg, ellers slipper de oss ikke inn i barnehagen.
- Vil du ha litt kaffe? - Ja, gjerne.
Hvor var du i går kveld?
I går kveld?
Du kom hjem klokken to om morgenen.
Hør her, skatt. Som jeg har sagt før, må vi sette et godt eksempel for ham.
Han får med seg alt.
Jeg har tenkt litt.
Jeg vil at Carlo Alberto skal gå på den salesianske skolen.
Greit, finn ut mer, så skriver vi ham inn.
- Jeg har allerede sjekket ut saken. - Og?
Skolen er langt unna. Det vil ta meg en evighet å følge ham dit.
Dette gjelder leiligheten i sentrum igjen.
Ja, den var flott, men vi har det bedre i Buccinasco.
Her er det gress, barna kan leke, vennene våre er her.
Å bo rett ved Duomo er stressende.
Trafikk, smog, forurensning, for ikke å nevne lommetyvene.
Barna våre bør ikke leve i det kaoset.
- Greit, kanskje du har rett. - Selvsagt har jeg det.
Hva er i veien?
Ingenting. Hvordan det?
Vet ikke. Du virker trist.
Du er ikke spesielt munter.
Det er ingenting å skamme seg over. Ting har endret seg.
Kanskje du bør gå i terapi.
Jeg har ikke et problem.
Jeg sier ikke at du har det. Ikke misforstå.
- Du virker bare litt... - Litt...?
Du er usikker.
Du, pappa skal på jobb.
Ikke gjør mamma sint.
Oppfør deg pent.
- Ha det. - Ha det bra.
Jeg bestiller time.
Santo. Du har vel ikke begynt å selge rusmidler?
Oppfør deg pent, skatt.
Er du gal?
Ikke engang Gaetani-gutta visste om Annabelle.
Jeg nektet for det, for sikkerhets skyld.
Vakkert!
- Ta et nærbilde. - Greit, senere.
Mafiaverdenen er lik overalt.
Buscetta ble ansett som upålitelig på grunn av elskerinnen.
Men jeg vil aldri tro på æresreglene.
Hvis storkakser som Gaetani-gutta
opplever at en av lakeiene deres får lang fengselsstraff,
kan man være sikker på, med påskudd om å være hjelpsomme,
at de før eller senere vil legge an på kona hans.
Hva jobber du med?
Skriv "forretningsmann".
Hvilken bransje jobber du i?
Byggebransjen.
Russo SRL.
Vi tar både kommersielle og private oppdrag.
Har du sett de nye blokkene i Segrate?
Vi bygde dem.
Hvis du trenger...
...noe byggearbeid utført, ring meg.
Vi kan gi deg en god pris. Ça va sans dire.
Takk.
Tiden var inne for å utvide nettverket.
Calabreserne var i ferd med å oversvømme Milano med heroin.
Det var jeg som kom på ideen om dop-sommelierer.
Store selskap har fokusgrupper til produkttesting.
Hvorfor skulle vi være dårligere?
Rusavhengige tester ut varene og ser hvor lenge rusen varer.
Basert på responsen deres, visste vi hvordan varene var og satte en pris.
Hvis du vil bli værende i markedet, må kundene like produktet ditt.
Det er min oppfatning.
Hvordan er den?
Bra, hva? Fantastisk.
Spe ut denne fire ganger.
- Spe ut denne fire ganger. - Fire.
Hvorfor gjentar du det jeg sa?
- Ikke plag meg. - Dra til helvete.
Vel? Hvordan er den?
Hva da?
Funker den ikke?
Faen heller!
Spe ut denne to ganger.
Kom dere vekk!
Spe den ut to ganger.
Han lar fetteren min få lide.
- Er han fetteren din? - Kom igjen.
Du, hvordan er den?
Faen, han er død.
Har vi mistet ham?
Hvordan er den? Er den god?
Spe ut denne åtte ganger.
- Den er utmerket. - Åtte ganger!
Åtte. Spe den ut åtte ganger.
Styrken til oss calabresere var at vi ikke misbrukte produktet.
Gjør du det, blir du en byrde.
Passordet er...
"...empasi".
Empasi. Som sympati, om dere vil.
Vi adlyder
bevegelser som er "empasiske",
fantastiske, entusiastiske,
stolthetens vidundre, infantil ekshibisjonisme.
Vi må være opportunistiske
og spesialister
i encyklopedisk kyklopi, som får oss til å observere med ett øye
blant stemmene til stilisert liv klassifisert av encyklopedier.
Vi må alle hevde retten
til å utvandre til en fjerde utenomjordiske verden
beskyttet fra den "empasoniske" trusselen,
planeten til de "empariske".
Planeten til emfasen
som blir kunst.
Bravo!
Det var flott. Det var veldig...
- Takk. - Giampi, dette er Santo.
- Hyggelig å møte deg. - Hyggelig å møte deg.
- Men hvor er kunsten? - Han er kunsten.
Er du skuespiller? Mimiker?
Nei.
Jeg er et konsept.
Hva? Hva selger du? Jeg forstår det ikke.
Inspirasjon.
Og inspirasjon er abstrakt.
Kødder du med meg?
- Gi deg. - Selger inspirasjon.
Santo er forretningsmann, han vet ikke hva kunst er.
Nei, det stemmer ikke. Jeg vet hva kunst er.
Jeg har bare ikke forstått konseptet om inspirasjon.
Unnskyld oss.
Jeg snakker med ham.
Jeg vil spørre ham hvordan inspirasjon funker.
Prøver du å ødelegge kvelden min?
Hva gjør du her? Har du ikke ting å gjøre?
Har du glemt at dette huset er mitt også?
Jeg trodde vi hadde en avtale.
Sa vi ikke at dette skulle være et åpent forhold?
Det er ikke...
Oppfører du deg som en eiesyk calabreser nå?
Jeg?
Jeg godtok til og med å dele deg med kona di,
så vidt jeg husker.
KUNSTNEREN OG FORRETNINGSMANNEN
Fru Russo, kom inn.
Er du klar?
Jeg tror det.
Bare sett i gang.
Beklager, jeg er litt trøtt i dag.
Så du har allerede to barn?
Du giftet deg i veldig ung alder.
Hadde jeg noe valg?
Har du aldri vurdert å jobbe, bli selvstendig?
Når jeg ser på barna, føler jeg meg tilfreds.
Og det er greit for meg.
Og når du ser på mannen din?
Når jeg ser på mannen min, tenker jeg mange ting.
Jeg lurer på hva som foregår i hodet hans.
Det foregår alltid noe i hodet hans.
Prosjekter, ideer, ambisjoner.
Han bryr seg knapt om meg.
Han betaler gladelig noen for å lytte til meg.
Etter alle disse årene med ekteskap vet jeg ikke lenger hva han tenker.
Jeg vet ikke engang om han egentlig ville ha meg.
Men han giftet seg med meg, og barna våre betyr mye for ham.
Hvis han ikke elsker meg, klandrer jeg ham ikke.
Han elsker jo ikke engang seg selv.
Han vil være en annen person. Han vil leve et annet liv.
Uten meg.
Tror du mannen din er utro mot deg?
Hvordan våger du?
Han er en respektabel mann. Hvordan kan du tro det?
Hvordan skjedde det?
De fant ham på gata.
Han var ekstremt høy.
Og han hadde varene på seg.
Slim har alltid vært en tidsinnstilt bombe. Han har mistet kontrollen helt.
Han har blitt en belastning.
La du aldri merke til at kompisen din var et dophue?
Nei, det gjorde jeg ikke.
Vi tar oss av det.
Vi har enda et problem.
Ring Bova.
Saken er den at Bova er problemet.
Bova er problemet.
Vi har støtt på et problem med forhandlingene.
Slim har store problemer.
Mellom underverdenen og regjeringen har man advokater.
Strebere og lurendreiere som bare tenker på seg selv.
Folk som er i stand til å få en annen arrestert
i bytte mot å få klienten sin løslatt.
Og det var det Bova prøvde å gjøre.
Rævkjøre Slim for å få en annen fange løslatt.
Hvor mye betalte gutta fra Trezzano deg?
Hva mener du?
Hør her...
Vi har alltid valgt å ignorere statusspillene dine.
Vi driter i at du hjelper dommer Massari med å nå kvotene sine.
Det er din sak.
Du er smart, han er dum.
Men har du tilfeldigvis tatt oss for å være idioter også?
Santo, jeg har gjort alt jeg kan for Salvatore.
Protest. Pisspreik.
Dette skal vi gjøre.
Snakk til politivennene dine og få kompisen min ut.
Vi gir deg en siste sjanse til å gjøre jobben din. Hva sier man?
"Kunden har alltid rett."
Det kan jeg ikke.
Jeg kommer meg ikke ut av det.
Får jeg ikke ut fyren deres, vil sicilianerne komme og ta meg.
I så fall har du et valg å ta.
Jeg syns det virker rimelig.
Jeg har alltid fortalt folk at du er dyktig i jobben din.
Og du er dyktig.
Men ingen er uunnværlig.
Glem ikke det.
Kjære Gud, velsigne dette huset.
Hvor er Santo?
Han er ikke her.
Han bør gå og skrifte før velsignelsen.
Har dere problemer?
Mannen min respekterer ikke løftene han ga foran Gud.
Ikke gjør samme tabbe. Ikke mist troen på ekteskap.
Du vet ikke hva han er i stand til.
Jeg vil ikke vite det.
Hvis Santo fortsetter å synde, må du som en gudfryktig kvinne be.
Du må be for frelse for hans sjel, og for barnas sjeler.
Be. Jomfru Maria lytter til oss.
Lover du at jeg vil se deg i kirken oftere?
- Det gjør jeg. - Bra.
Jeg velsigner dere i Faren, Sønnen
og Den hellige ånds navn.
- Amen. - Amen.
Kom og ta deg et glass. Du er hjemme nå.
Står til, Slim?
Bare bra. Hva med deg?
Nå som du er tilbake, må vi ta en prat.
Vi har bestemt oss. Bova må dø.
Den jævelen ville la deg bli værende i fengsel.
Han ville få den jævla sicilianeren løslatt isteden.
Vi må ta rotta på ham.
Den kødden.
Du må drepe ham.
Er du sikker?
Vi er alle enig om det.
Hvem skal ta seg av våre juridiske problemer nå?
Når en pave dør, tar en annen plassen hans.
Jeg vet ikke om jeg vil klare å gjøre det.
Gjør meg denne tjenesten.
- Skål. - Skål.
Faen.
Kommer dere hjem til meg, helvetes drittsekker?
Hvem ringer du?
Har barna det bra?
De ligger i sengen. Hva er i veien? Hvem ringer du?
- Ikke tenk på det. - Santo...
- Kan du ikke se at vi har blitt ranet? - Santo...
Santo, se på meg. Alt er i orden.
Jeg trenger ikke tingene lenger.
- Hva har du gjort med håret ditt? - Ingenting.
Jeg bare trenger dem ikke lenger.
- Har du gitt bort alt sammen? - Ja.
Jeg gjorde det for deg, for din frelse.
Dine synder er nå mine synder. Du trenger ikke lenger å være redd.
Du er virkelig ikke frisk, skatt.
Du trenger en eksorsist, ikke en terapeut.
Du forstår ikke. Jomfru Maria vil vise deg nåde.
Til tross for at du ikke viser noen det,
ikke engang de som er glad i deg.
Hør her. Vet du hva du skal gjøre nå?
Du skal ringe og be dem gi alt sammen tilbake.
Forstått? Alt.
Hver eneste ørering,
pelskåpene dine, hver jævla ting!
Forstår du det? Alt er mitt, jeg har faen meg betalt for det selv!
Hvem ringte du? Hvem i helvete ringte du?
De køddene fra Buccinasco sogn, hva?
Eller de fra Corsico?
Ring dem og be dem gi alt sammen tilbake! Er det forstått?
Faen!
Tro meg, Santo. Det er den eneste måten.
Hva faen snakker du om?
Hva er i veien med deg? Du drepte ham nesten.
Gift deg med meg.
Jeg vet hvem du egentlig er.
Og jeg er helt sikker på...
...at jeg kan gjøre deg lykkelig.
Hør her, Carlo Alberto...
Pappa vil alltid stille opp for deg, forstår du det?
Forstår du det?
Men du vil være mannen i huset heretter.
Ok.
Greit, la oss komme til saken.
Du må fortelle mamma noe for meg.
Men du må gjenta det jeg sier ord for ord. Det er viktig.
Hvis det er viktig, hvorfor sier du det ikke selv?
Nei, hun må høre det fra deg, ellers blir hun trist.
Forstår du det?
Ok.
Så...
Kanskje ikke med en gang, men en gang i nær fremtid,
vil til og med mamma innse at dette er den beste løsningen for alle,
og selv om vi ikke lenger bor sammen,
vil vi alltid ha det vi trenger.
Du vet hvem jeg er, hva?
Får jeg komme inn?
Kom inn.
Jeg regnet med at dette ville skje før eller senere.
Har han snakket med deg om meg?
Ja, et par ganger.
- Fru Bermont... - Annabelle.
Annabelle.
Ber du?
- Jeg? Nei. - Selvsagt ikke.
Jeg skal ikke dømme deg for det. Det er ikke min sak.
Får jeg slå meg ned?
Ja.
Du tror du kjenner ham, men du tar feil.
Hvis han ikke har turt å tilstå ennå, må jeg gjøre det.
For Santos eget beste,
og for å frelse sjelen hans.
Syndene hans har blitt mine.
Jeg tok på meg syndene hans fordi jeg elsket ham.
Men heretter må du gjøre det.
Hvis du elsker ham, må du være klar for det.
Jeg forstår ikke.
Vår Santo er en tyv.
Han er en morder.
Han har ranet, drept og kidnappet.
Han og vennene hans fra Corsico og Buccinasco.
For noen år siden kunne du også ha endt opp i bagasjerommet hans.
Forstår du nå hvorfor du må be for ham?
Lov meg å gjøre det.
Annabelle?
Det er en veldedighetsmiddag. Hent ranslene deres.
Hva hadde de forventet?
Organisasjonen min hjelper folk, men deler ikke ut almisser.
Mener du at disse menneskene ikke har råd til fem millioner per bord?
Santo!
Vi drar nå.
Gi meg et øyeblikk.
Greit.
Vil du ta en pause?
Jeg fortsetter gjerne.
Så bra.
Hvorfor måtte tyrkerne og Attanasio dø?
Hva for noe?
Hvorfor måtte alle dø?
Det hele begynte etter en stor svindel.
Bedrageri.
Vi lurte til oss 100 kilo heroin fra tyrkerne.
Gaetani-gutta og jeg klarte å ta nesten 100 kilo heroin fra tyrkerne
uten å betale en lire.
En spesiell transaksjon fant sted.
Det er muntlige avtaler som teller.
Dessverre kan ting skje. Sånn er det bare.
Vi trodde de ville ta hevn.
Vi hadde jo ikke med bygdetullinger å gjøre.
Men ingenting skjedde. Ingenting.
Etter hvert glemte vi alt sammen.
Jeg vet ikke hvordan de fant oss.
De visste ikke engang navnet mitt. Jeg ba dem kalle meg Gianni.
Gianni...
Kemal vil snakke med deg.
Og de kalte meg det helt til siste slutt.
Er det forstått, Gianni?
Jeg spilte dum.
De var bevæpnet. Hva annet kunne jeg gjøre?
Det som skjedde etterpå, var bare en logisk konsekvens.
Hva er det? Er du nervøs?
Hva er det? Jeg fryser.
Du virker ikke spesielt glad.
Slapp av, dette er siste gang.
De kommer.
Gianni...
Forsvinn.
Kom deg ut, for faen. Nå!
Den idioten Nuri
ble arrestert i Brescia mens han langet kokain.
Han tystet på meg og fortalte dem alt.
Han ga visstnok etter nesten umiddelbart.
Det er noe fra Mario også. Jeg vet det ikke er mye.
Du skal ikke trenge å gjøre dette.
Mario sa han prøvde å snakke med Gaetani-gutta,
men de sier du bare må være tålmodig.
Hva for noe?
Jeg er ingen underleverandør som bare får betalt når han jobber.
Jeg er kun en del av organisasjonen når det passer dem.
De sier at de ikke tjener noen penger.
Ja, særlig.
Og barna?
De har det bra.
Jeg har noen gode nyheter.
Jeg pratet med advokaten Tropea.
Enda en god en.
Han har fått deg overført til et annet fengsel.
- Overfører de meg? - Ja.
Hvor da?
Til Bergamo.
Han sier forholdene er bedre der.
Unnskyld, får jeg røyke her inne?
Jeg visste hva som var i Bergamo. Eller snarere hvem.
En koloni av folk fra Platì.
Slektninger av Gaetani-gutta, venner og lakeier.
Folk som har sonet i flere år, og som har mange år igjen.
Folk som ikke kan si nei til den lokale lederen.
Det var opplagt. De ville drepe meg.
Hva er i veien?
Er du ikke glad for det?
Var det ikke det du ønsket?
Uansett hva som skjer...
Jeg vil du skal vite at jeg elsker deg,
selv om jeg ikke har sagt det mange ganger,
og jeg har vært en dårlig ektemann.
Jeg elsker deg.
Forstår du det?
- Forstår du det? - Ikke anstreng deg.
Vi ses neste uke.
Kanskje jeg tar med barna.
Mariangela...
Jeg trenger å høre det.
Elsker du meg?
Ça va sans dire.
Hva skjedde?
Ingenting alvorlig. Du er snart på beina igjen.
Du har ingenting å frykte.
Vis anger, Santo.
Vis anger.
Anger har ingenting med saken å gjøre, Russo.
Det kan du i hvert fall innrømme.
Du ringte meg ikke fordi du innså at du tok feil.
Du planla det grundig for å redde ditt eget skinn.
Kostnader og fordeler, profitt og tap, som vanlig.
Det er din logikk, Russo, og den er mer nådeløs enn deg.
Ça va sans dire.
Vel, har vi en avtale eller ikke?
Ça va sans dire.
- Purken! - Spre dere!
166 ARRESTASJONER
14 LIVSTIDSSTRAFFER
100 DOMMER MELLOM 20 OG 30 ÅR
INGEN FRIKJENNELSER
VARER FOR 10 MILLIARDER LIRE BESLAGLAGT
Slipp meg, jævla snuter!
10 TILTALER FOR KIDNAPPING
22 FOR DRAP
63 FOR TILKNYTNING TIL MAFIAEN
Ta det rolig.
76 FOR NARKOTIKASMUGLING
Kan vi ta en matbit på veien? Jeg er skrubbsulten.
Vent litt.
Nå er jeg calabresernes hovedmål.
Det vil jeg alltid være.
Jeg så aldri kona eller barna mine igjen etter rettssaken.
Ja, ja. Det var slik det var ment å være.
Men de tapene vil jeg bære med meg resten av livet.
Jeg bor i ingenmannsland,
men i det minste kan jeg ikke støte på folk fra Platì.
Det ville vært veldig uheldig.
- Hallo. - Hallo.
- Er det en gutt eller jente? - En jente.
- Og din? - En gutt.
Ser du det ikke?
- Du er ikke herfra, er du vel? - Nei, jeg er fra Italia.
- Virkelig? - Ja.
Hvor i Italia er du fra?
- Jeg kommer fra Milano. - Ok.
Jeg har møtt noen. Hun kjenner meg ikke overhodet.
- Jeg er fra Calabria. Hørt om det? - Nei.
Hun vet bare mitt falske navn.
Hun kan bli den perfekte partner for mitt nye liv.
Eller hva?
Tekst: Rune Kinn Anjum