Titta. Se en värld som rymmer fler under-
-än någon annan sen jorden föddes.
Och av alla dess härskare var ingen lika ryktbar som pojken-
-som drog svärdet ur stenen.
Men det här är inte den kungen.
Ej heller är detta hans sång.
Låt mig i stället berätta en ny saga.
Jag förmäler allt som jag hört om därvid.
Dess ord på pränt, i krönika tryckt om strapatser med mod och strid.
För evigt huggen i hjärta, i sten-
-som envar stor myt ur svunnen tid.
Kristus är född.
Kristus är sannerligen född.
- Vart är du på väg? - Till kyrkan.
Varför?
Mina kängor. - Hej, Agnes.
Var är mina kängor?
- Är du riddare än? - Va?
- Är du riddare än? - Inte än.
- Bäst du skyndar på. - Jag har tid.
Jag har gott om tid.
Essel!
- Inte så fort. - Skynda på!
Essel. Essel.
Låt oss bara stanna här. Kom. Låt oss bara stanna här.
- Upp med dig. - Nej. Jag är inte redo än.
Jag är inte redo.
EN FILMATISERING AV
RIDDARROMANTIK
AV "ANONYM"
SIR GAWAIN OCH...
- Var har du varit? - På mässan.
- Du? På mässan? - Ja.
- Hela natten? - Ja.
Var är dina kängor?
- Va? - Var är...?
Du luktar som om du varit på mässan. Har du druckit altarvin hela natten?
Jag älskar dig, mor.
Du är inte klädd.
- Jag orkar inte med munterhet i år. - Men det är jul.
Det blir fler jular, fler fester, fler glada budskap.
Gå, du. Förlusta dig.
Och berätta för mig vad du ser.
Hämta hit unge Gawain.
Kungen vill tala med dig.
Var är din mor?
Hon var inte sig själv, herre.
Kom då. Sätt dig här - bredvid oss.
Bredvid mig och min drottning.
Det är inte min plats.
Nej. Låt den vara det i dag.
Dess ägare är borta. Vem vet när han återvänder?
Jag ber.
JULLEKEN
Roligt att se dig, Gawain.
Roligt att ha sin... familj vid sin sida.
Ens blod.
Era riddare har spillt blod nog åt er för att knyta dem närmre er än jag.
Sant.
Men du är min systers pojke-
-utpruttad från hennes livmoder, vilket de inte är.
Jag ser ut över mina vänner här i dag och jag ser...
sånger...
som ingen musa nånsin kunde sjunga...
eller drömma om.
Men jag vänder mig mot dig och ser vad?
Jag känner igen, men jag känner dig inte.
Jag säger inte detta som smälek-
-utan av ånger för att jag aldrig har bett dig sitta vid min sida förut-
-eller på mitt knä som nyfödd.
Men nu är det jul.
Och jag vill bygga broar.
Så innan vi förlustar oss...
ska du ge mig en gåva.
Berätta en historia om dig själv.
Så att jag kan lära känna dig.
Jag har inget att berätta, kungen.
Än.
Du har inget att berätta än.
Än.
Se dig omkring, unge Gawain.
Vad ser du?
Jag ser legender.
Ta inte din plats bland dem passivt.
Vem annars då?
Vänner.
- Bröder. - Bröder...
- Bröder och systrar allihop. - Systrar allihop.
Jag tackar er för att ni bryter bröd med mig denna välsignade dag.
Och den är välsignad.
För ut genom mitt fönster denna morgon jag tittade...
och jag såg ett land format...
av era händer.
Ni har lagt samma händer på våra saxiska bröder-
-som nu i er skugga böjer sina huvuden som småbarn.
Fred, fred har ni bringat till vårt kungarike-
-så det är med fred som jag nu säger till er-
-att jag, jag är den mest lyckosamme här i dag.
För jag är bland er.
Jag är bland er.
Så innan vi firar vår Kristus födelse-
-låt oss hedra en av de våra som har gjort stora saker i hans namn.
Så en berättelse eller... eller ett skådespel, kanske.
Vad har ni?
Vem kan undfägna mig och min drottning med en myt eller historia-
-som handlar om er själva?
Stopp!
O, du störste av kungar. Lek med mig en jullek.
Låt den av dina riddare som är modigast och vildast träda fram-
-dra sitt vapen och med ära försöka träffa mig med ett slag.
Den som träffar mig ska få detta mitt vapen.
Dess ära och rikedomar ska bli dina.
Men...
din förkämpe måste binda sig vid detta:
Får han in ett slag måste han om ett år och en jul från nu-
-söka upp mig i Gröna kapellet sex dygnsresor norrut.
Han ska hitta mig där, knäböja och låta mig slå honom i gengäld.
Är det en skråma eller ett sår så ger jag tillbaka det jag fick.
Och sen ska vi i förtroende och vänskap skiljas åt.
Så vem, vem är redo att strida med mig?
Hjälp drottningen.
Är denna utmaning din egen?
Även om min vilja längtar efter att hoppa över bordet och möta dig-
-så skulle min kropp inte följa med.
Säkerligen finns här någon bland oss-
-som möter denne riddare på hans villkor.
Jag gör det.
Jag möter honom.
Jag möter dig.
Förstår du denna utmaning?
Det gör jag.
Jag tror att jag gör det.
Kom ihåg att det bara är en lek.
Jag behöver ett svärd.
- Jag behöver ett svärd. - Gawain!
Kom an då, gröne riddare.
Gör ett drag, annars gör jag mitt.
Vad är det här? Ett knep?
Ställ dig upp och möt mig!
- Vad väntar du dig att jag ska göra? - Fatta mod.
Nåväl.
Du la fram din utmaning.
Jag antog den och jag antar den fortfarande.
Glöm aldrig vad som hände här på denna juldag!
Ett år hädanefter.
ETT FÖR SNABBT ÅR
Hur kändes det?
Hur kändes det när du...?
Som att... klyva en melon mitt itu.
Och hur känns det då?
Som ingenting.
Var du rädd?
- Nej. - Säger du bara det?
Jag är här och han är inte det.
Och kungen lånade mig sitt svärd. Visste du det?
- Höll du i det? - Jag gjorde mer än att hålla i det.
Se tappre sir Gawain, halshuggaren-
-melonklyvaren... som inte kan...
få upp den.
Du är Gawain, inte sant?
- Du måste missta dig. - Jo, jo, du är han.
Du är alltid här. Alltid i närheten.
Går knappt upprätt härifrån de flesta kvällar.
Men inte på juldagen.
Har ni hört? Pojken dräpte den gröne riddaren.
Med jättens egen yxa högg han av hans huvud-
-och nu dricker han med oss!
Men hans mor är en häxa!
Res dig. Res dig!
Sätt dig.
Jag har väntat på dig.
Hörde du mig inte ropa?
Min tand värker.
Ännu ett år har nästan redan gått.
Har du tänkt på vad du ska göra när julen kommer?
Var det inte bara en lek?
Kanske.
Men den är inte avslutad.
Tror ni verkligen att han sitter i ett kapell-
-räknar timmarna och fördriver året i väntan på att jag ska komma?
Det vet jag inte.
Det får du berätta för mig.
Du måste söka upp honom.
Och om döden väntar mig?
Jag känner ingen man som inte har gått sin död till mötes i förtid.
Varför gör du denna jämförelse?
Är det fel att önska storhet för dig?
Jag är rädd att jag inte är ämnad för storhet.
Du har lera i ansiktet.
Må den välsignade jungfrun hålla dina fem fingrar starka-
-och fem sinnen skarpa.
Må hennes fem fröjder besjäla dig och hennes sons fem sår ge dig glöd.
Och må riddarens fem dygder lysa upp din väg.
Håll din överenskommelse, unge Gawain.
Och om Gud ler mot dig...
skynda dig då tillbaka.
Ditt säte bredvid oss väntar.
- Ska du verkligen ge dig av? - Borde jag?
Jag gillar ditt huvud bättre där det sitter.
Jag gav mitt ord. Jag slöt en överenskommelse.
- Det är så här dumma män dör. - Eller hur tappra män blir stora.
Varför storhet? Varför räcker inte godhet?
Ta det här nu.
Bär det runt din midja på din väg.
Och om du fortfarande bär det när du återvänder...
- Kommer jag att återvända? - När du återvänder...
så kommer du med högburet huvud. Jag lovar.
Du kommer inte till skada.
Och pojke... min pojke...
Förslösa inte det här.
UTRESAN
Gawain!
Jag har ett svärd!
Gawain! All lycka på färden!
- Lycka till! - Lycka till, Gawain!
Tycker du fortfarande om mig?
Gör jag dig lycklig?
Ja.
Även om jag är här-
-och du är där?
Ja.
Vad säger du om jag skulle be dig göra mig till din fru?
- En fru? - Din fru.
Jag kan ge dig mer guld än nån fru har.
Jag har redan ditt guld.
Om jag ville sitta vid din sida och ta din hand och...
ha ditt öra.
Vad skulle du säga om det?
"Javisst, Essel. Det vill jag mycket gärna."
"Du kan få mitt öra och min hand och hjärta."
"Och jag ska vara kung och du min drottning."
"Du ska vara min fru"...
"och jag ska vara din man."
EN VÄLVILJA
Vem är du?
- Bara en resande, min vän. - Du ser ut som en riddare.
Jag är bara på genomresa.
Du vill väl ha lite av bytet, va?
- Av vad? - Allt det här!
- Varför begravdes de inte? - Alla är döda. Alla är döda.
Ingen fanns kvar att begrava dem. Fast naturen trollar bort dem.
Hon suger upp dem och stoppar om dem rejält.
Och med det sagt så har jag två bröder här ute nånstans.
Och de marscherade iväg och kom aldrig hem.
Om det inte hade varit för min mor så hade jag varit här.
Jag hade varit här. Jag hade också varit här.
De kom hit, allihop.
Fast jag hade hållit ut längre.
Kungen, säger de... De säger att kungen...
dödade 960 alldeles själv.
900, va?
Om det hade varit jag hade jag stått upp länge nog-
-för att utdela mitt slag.
Det är en fin yxa du har. Har du stridit med den yxan?
- Här och där. - Här?
Bara där. Här är jag bara på genomresa.
- Vart? - Jag ska norrut.
Norrut, jaha! Norrut är allt en riktning.
- Bara norrut? - Till Gröna kapellet.
- Känner du till det? - Gröna kapellet, va?
Det finns en bäck där borta. Den rinner nordvart.
Jag menar, om jag vet var jag är.
Men om du följer den i halvannan dag så kommer du till ett kapell.
Åtminstone så tror jag att det är ett kapell. Det är ett...
Det är inte helt grönt, men det är grönaktigt av mossan-
-och rötan och ruinerna, men det är kanske det du söker.
Ligger bäcken där borta?
Det är häråt. Över ängen, i skogsbrynet.
Jag ska hitta den. Mitt tack till dig.
"Mitt tack till dig"?
- Är inte min vägvisning värt nåt? - Mitt tack.
Jag frågade om min vägvisning inte är värt nåt för dig.
En riddare som du kan visa en stackare som mig lite välvilja.
Här. Lite välvilja.
Vänta.
Nordvart. Fattar du?
- Tack! - Kom ihåg bäcken.
Det ska jag göra.
För den blir lurig.
Kom, nu går vi.
Hej där.
Hej.
Så, så!
- Snälla. - Ja, snälla.
Snälla. Snälla.
"Snälla, snälla, snälla, snälla."
"Snälla."
Det räckte inte. Det räckte helt enkelt inte.
- Vart ska du? På riddarstråt? - Jag är inte riddare.
- Men det sa du att du var. - Nej, du sa det. Jag sa inte det.
- Men är du det? - Nej! Nej, det är jag inte.
- Du ser ut som en sån. - Han luktar som en riddare.
Snälla.
Säg mig bara då... Finns det verkligen ett kapell?
Du är i det.
- Akta. - Låt mig hålla den där.
Den klär mig.
Den här klär mig, va?
Ta och vila dig lite, min tappre lille riddare.
Jag ska slutföra ditt värv åt dig.
Jag ska slutföra det med besked.
Vart ska du?
Gryngelot!
ETT MÖTE MED SANKTA WINIFRED
Hallå?
Vad gör du i min säng?
Förlåt mig. Jag såg dig inte. Jag trodde inte att det var nån här.
- Jag ville inte förnärma dig. - Vänta!
Sände min far efter dig?
Nej. Det gjorde han inte.
Jag känner inte din far. Jag är bara en vilsen resande som söker nattvila.
- Men jag ska genast gå. - Vart ska du?
Hem.
Jag är på väg hem.
Och du har tappat bort dig?
Ja.
Jag har också tappat bort nåt.
Hjälper du mig att hitta det?
Vad gör du? Rör mig inte.
En riddare borde veta bättre.
- Vad heter du, min fru? - Jag kallas Winifred.
- Har du hört talas om mig? - Nej.
Där.
- Vad är det jag tittar efter? - Mitt huvud.
- Ditt huvud sitter på din hals. - Nej. Det gör det inte.
Det kan se ut som om det gör det, men det gör det inte.
Det ligger i källan.
Hur hamnade det där då?
En herre kom och sökte husrum som du.
Kanske var han du.
- Var han det? - Nej.
- Är du säker? - Ja.
Den här herren ville ligga med mig.
Jag värjde mig mot honom, men han kom tillbaka på natten-
-och slog in min dörr.
Jag försökte fly, men han högg av mitt huvud.
Han kastade det i källan och nu så kan jag inte få tag på det.
Min fru?
Min fru.
Är du verklig eller är du en ande?
Vad är skillnaden? Jag behöver bara mitt huvud.
Det kommer jag också att göra innan året är till ända.
Om jag dyker ner och hittar det, vad skulle du erbjuda mig i gengäld?
Varför frågar du mig det?
Varför skulle du ens fråga mig det?
Gawain.
Min fru.
Nu kan jag se dig.
Och jag ska slå ner dig med all lidelse jag känner för dig.
Gröne riddaren är någon som du känner.
ETT MELLANSPEL
Kom in då, om du vill.
Åt vilket håll är ni på väg?
Får en trött man färdas över dalen på din axel?
Vän!
Välkommen!
- Lugn nu. Lugn. - Vem är du?
- Var inte rädd. Du är bland vänner. - Var är mina kläder?
Lugn.
Vad är det för datum?
Det är den 21 december.
Frukta icke, sir Gawain.
- Du har bara sovit en natt. - Hur vet du mitt namn?
Jag vet mer än bara ditt namn.
Du måste äta.
Efter nyår far jag västerut.
Om du hade kommit en vecka senare så hade du mötts av ett tomt hus.
Till dess ska jag jaga. Jag ska jaga och du ska vila.
Och det kommer att göra oss båda gott.
Och här är vår vän, min fru. Nyvaknad från sin slummer.
ETT UTBYTE AV VINSTER
Och här, vän, är din frukost-
-för att ge dig nya krafter. Det kommer du säkert att behöva.
Varför det?
För att du är den tappre sir Gawain som kom för att möta Gröne riddaren.
Jag vågar påstå att alla hus i landet har hört om dig och sjungit din sång.
Sir Gawain, den bäste och dygdigaste riddaren som söker sitt öde.
- Ni kan tro jag är nåt jag inte är. - Som vad då?
- Hur länge stannar du hos oss? - Jag måste till mitt möte i jul.
Jag ska äta, tacka och sen ge mig av.
Prat. Vet du inte? Gröna kapellet är inte långt bort.
- Känner du till det? - Du är snart där. Det är nedströms.
Inte ens en dagsresa.
Är du säker på att det är så nära?
Du är i slutet av ditt sökande. Lite tidigare än du trodde kanske.
Men så är det för oss alla.
Det här kommer att hända: på julmorgonen skickar vi iväg dig.
Och i kvällningen står du vid ditt ödes tröskel.
Så stanna ett tag. Vila.
Och gör dig själv nöjd.
Vad hittade du?
Jag visste inte ens att det fanns så många böcker. Har du läst allihop?
Ja. Allihop har jag läst.
Somliga har jag skrivit, några har jag kopierat.
Det är berättelser som jag har hört, sånger som har sjungits för mig.
Jag skriver ner dem och...
ibland... Säg det inte till nån.
Ibland när jag ser utrymme för förbättringar-
-så gör jag dem.
- Tycker du om böcker? - Ja.
Ska du inte ta med dig en?
- Det kan jag inte. - Det är ju snart jul. Här.
Den här är till dig.
Jag tackar dig.
Ska en riddare inte erbjuda en dam en kyss som tack?
Jo.
- Vill du sitta för mig? - Sitta för dig?
- För ett porträtt. - Mitt porträtt har redan målats.
Inte av mig.
"Kärleken slog in i mitt hjärta som ett spjut och tände min glöd."
Stå stilla.
"Natt och dag töms jag på blod, mitt hjärta värker tills jag är död."
Det är en väldigt underlig målning.
Vad är det där?
Vad då?
- Den här. - Det är en amulett.
För vad? För tur? För kärlek?
- Nej. - En riddare vet väl nåt om kärlek.
Jag gör inte det.
Verkligen?
Gawain! Se vad jag har med till dig!
När jag fällde honom tänkte jag "Vilken gåva".
- "Vilken gåva till min nye vän." - Vad ska jag göra med den?
- Ta med den på din resa. - Du sa ju att det inte var långt.
Jag menar din resa hem. Efteråt.
Låt oss ge varandra ett löfte.
Jag jagar i morgon och i övermorgon.
Vad skogen än erbjuder mig så ska jag ta med hem det bästa till dig.
Och du ger mig i gengäld vad du än kan få här.
Vad kan jag få här som inte redan är ditt?
Vem vet?
Detta hus är fullt av märkliga saker.
Men å andra sidan så ser jag saker överallt som saknar logik.
Har du nånsin sett en hök döda en häst?
Bara slå ner och...
Det är fruktansvärt.
Alla män borde se det minst en gång.
Men det är världen.
Och världen är lämpad för allsköns mysterier.
En mans hem bör dock vara förskonat från allt sånt.
En vägg fogad till en annan, spikrak och lodrät.
Rejäla, starka väggar.
Och en brasa innanför dem.
Varför är han grön, tror du?
- Riddaren? - Ja.
Föddes han sån?
Det är kanske färgen på hans blod när han blir generad.
Men varför grön? Varför inte blå?
- Eller röd? - För att han är utomjordisk.
Men grönt är jordens och allt levandes färg.
- Och rötans. - Ja.
Ja.
Vi pyntar våra salar med det och färgar våra tyger.
Men kryper det upp för stenarna skrubbar vi bort det så fort vi kan.
När det blommar under vår hud så blöder vi ut det.
Och när vi finner att vår strävan går utöver vår fattningsförmåga-
-så hugger vi ner det.
Vi utrotar det, vi lägger oss på det och kväver det under våra bukar.
Men det kommer tillbaka.
Det sölar inte, väntar inte heller med att intrigera eller konspirera.
Dra upp det med rötterna en dag och nästa så kryper det in runt kanterna.
När vi är iväg och letar efter rött så kommer grönt in.
Rött är begärets färg, men grönt är det som begäret lämnar kvar.
I hjärta.
I livmoder.
Grönt är det som är kvar när glöden falnar.
När kärleken dör, när vi dör också.
När du dör fylls dina fotspår med gräs.
Mossa ska täcka din gravsten och när solen går upp-
-ska det gröna spridas överallt.
I alla dess färger och nyanser.
Denna ärg tar över dina svärd och dina mynt och dina tinnar-
-och vad du än gör kommer allt som du har kärt att duka under för det.
Ditt skinn. Dina ben.
Din dygd.
Och vad hoppas du vinna genom att stå inför all denna...
denna färg?
Ära?
- Frågar du mig? - Nej. Ära.
Det är skälet till att en riddare gör det han gör.
- Och det vill du ha mest av allt? - Bli riddare?
Nej, ära. Du är inte särskilt bra på frågor.
Det är en del av livet som jag vill ha.
Och det här är allt som krävs för att du ska få den delen?
Du gör denna enda sak-
-och kommer hem som en ny man-
-en ärorik man? Bara så där?
Ja.
Jag önskar att jag fick träffa ditt nya jag.
Men kanske...
kommer vi att sakna vår gamle vän-
-och vårt roliga och våra lekar.
Min fru?
Varför kom du inte till min kammare i går?
- Jag kunde inte. - Kunde du inte?
Nej, men...
Men du ville?
Ja.
Och nu?
- Jag önskar att jag kunde, men... - Men?
Det är inte rätt.
Nej.
Tror du på trolldom?
Va?
- På häxkonst. Tror du på det? - Ja, det gör jag.
Det finns överallt omkring oss.
Jag har en gåva till dig.
Var fick du tag på det?
Jag har gjort det.
En förtrollning är insydd i dess trådar.
Bär det och du blir aldrig dräpt.
Av vad?
Av man eller ande eller några andra verktyg.
Jag lovar. Du kommer inte till skada...
så länge du bär det runt din midja.
Menar du det?
Ja.
Vill du ha det?
- Vill du ha det? - Ja.
Säg det till mig.
Du får göra det, säg det till mig.
Jag vill ha det.
- Jag vill ha det. Jag vill ha det. - Bra.
Ta det då.
Varsågod, ta det.
Ta det.
Du är ingen riddare.
Gawain!
Vart ska du?
- Jag måste till mitt möte. - Ensam trots allt? Vår lek då?
Jag vill inte ha dina lekar, dina gåvor och din godhet.
Är du säker på att det inte finns nåt som du vill ge mig?
Det finns nåt.
Och jag tror att jag kan ta det ifrån dig.
Släpp mig och låt oss skiljas åt.
Nåväl. Nåväl.
Gawain.
Jag fångade den här arma krabaten i en fälla i morse.
Jag skulle ge honom till dig.
Men jag antar att vi borde lämna honom till naturen.
Farväl, sir Gawain. Och god jul!
Om du kommer tillbaka hitåt så är vi borta!
EN HALSHUGGNING VID GRÖNA KAPELLET
Varför stoppar du mig?
Jag kan inte dröja.
Gå ditåt och din undergång är nära.
Du finner ingen misskund, inget lyckligt slut.
- Vad är detta för häxkonst? - Ingen häxkonst.
Han som du söker är lika vild som jag, men känner inga gränser.
Jag vet vad jag står inför.
Om någon man verkligen visste skulle han bära sin skam glatt-
-och dra sig tillbaka med högburet huvud-
-för att avsluta sin sång som han fann det lämpligt.
Jag skulle bevara hans hemlighet.
- Är du denne man? - Nej.
Förtrollningen runt din midja säger nåt annat.
Det här är bara en lortig trasa.
- Lämna den här då. - Det var en gåva.
Du behöver inga gåvor där, dit du ska.
Kom.
Kom hem. Kom hem med mig.
Jag bad ändå aldrig om ditt sällskap!
Du kom.
Gode herrn, är det jul?
Ja.
Minns du var du högg mig?
Det gör jag.
Och har du kommit för att se det hugget återgäldas?
Det har jag.
Knäböj då-
-så ska vi avsluta vår lek.
Nu?
Ja.
Då så, ett lika bra hugg som det du utdelade.
Herre, ni ryggar.
Jag vet. Jag vet.
Visade jag tecken på rädsla när våra roller var ombytta?
Jag är inte lika säker som du.
- Du fick ett år för att finna mod. - 100 år hade inte gjort nån skillnad.
Ge mig ett ögonblick.
Är du redo?
Ja.
Då utdelar jag hugget.
Vänta! Vänta!
Är det här...
verkligen allt som det är? Är det... är det här...?
Vad mer borde det vara?
Nej! Nej! Nej. Förlåt mig.
Jag kan inte. Förlåt.
HEMRESAN
Blomma blomma vän' liljeblomst
sparven sjunger sin melodi
blomma blomma vän' liljeblomst
jag går till jungfru Maria
håll håll min hand i din
håll håll min hand
kall kall natten har blivit
inget mynt för att betala turen
håll håll min hand min älskade
håll håll min hand
kall kall har natten blivit
inget mynt för att stilla min lust
blomma blomma vän' liljeblomst
sparven sjunger sin melodi
blomma blomma vän' liljeblomst
jag går till Jungfru Maria
Sjung din sång
nu barnet han kommer
du ligger i glädje och ondska
sjung din sång
Vänta. Vänta.
Så.
Nu är jag redo.
Jag är redo nu.
Bra gjort-
-min tappre riddare.
Nu...
av med ditt huvud.
.::TWA - Your Source Of Quality!::.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB