DENNE BY, SOM DEN LIGGER MELLEM TO HAVE OG TO KONTINENTER,
LIGNEDE EN DIAMANT MELLEM TO SAFIRER OG TO SMARAGDER,
DEN DYREBARESTE STEN PÅ EN RING AF IMPERIER.
-OSMANS DRØM OM KONSTANTINOPEL, 1280
Byen er vores!
Konstantinopel.
Enten erobrer jeg dig...
...ellers erobrer du mig.
Kom.
Min søn.
Fader?
Konstantinopel.
Hvorfor troede du ikke på mig?
-De forrådte dig. -Min søn.
...du ikke på mig?
Dette er vanvid.
-Min søn. -Konstantinopel.
-Mehmed. -Konstantinopel.
Skal jeg indtage Konstantinopel?
Nej!
Konstantinopel.
Ethvert imperie har en begyndelse,
smedet i blod, stål, lykketræf og erobring.
I 1453 udkæmper den romerske kejser Konstantin 11.
og den osmanniske sultan Mehmed 2. en episk kamp om Konstantinopel.
Treogtyve hære har forgæves forsøgt at indtage den legendariske by.
Efter den blodige kamp vil én hersker gå af med sejren,
og ændre historiens gang i de næste 300 år.
Skal et imperie rejse sig, må et andet falde.
Det er byen Konstantinopels skæbne at blive hele verdens midtpunkt.
Den er forbindelsesled mellem Asien, Europa, Sortehavet, Middelhavet,
Balkan, de italienske bystater.
Det er som en sommerfugl med Konstantinopel som kroppen.
Konstantinopel er et begreb. Det er ikke blot et strategisk sted.
Den repræsenterer mange lag af imperier.
Den repræsenterer lag af civilisationer, som er blevet indlejret i den.
Middelhavets største by har altid været Konstantinopel.
Den har altid været det forjættede land.
Den, der holder Konstantinopel, hersker over verden.
I 1451 er Konstantinopels beskytter og hersker
kejser Konstantin 11.
Få herskere er mere enevældige end de østromerske kejsere.
De stod midtvejs mellem Gud og mennesker.
De var Guds sværdarm på Jorden.
Konstantin 11. er meget modig,
og han er villig til at ofre alt andet for at bevare Konstantinopel.
Treogtyve hære har forgæves forsøgt at indtage den legendariske bys mure.
Den største trussel mod romernes 1100 år gamle rige
er deres ærkefjender, osmannerne,
tidligere anatoliske nomader, som havde bygget et voksende imperie,
der strakte sig helt til Østeuropa.
Den osmanniske sultan Murad 2.s død i 1451 sætter en proces i gang,
som snart vil bringe osmannerne og romerne på randen af krig.
To hundrede mil derfra tjener sultan Murads søn Mehmed
som guvernør over Manisa i provinsen Aegeis.
PROVINSEN AEGEIS 2 1/2 ÅR FØR BELEJRINGEN
Kronprinsen har levet i delvist eksil i flere år
efter en konflikt med sin faders hof.
Prins.
Jeg rådner op her i provinsen.
Min prins.
I min alder havde Alexander den Store allerede erobret dette land.
Min prins.
Ja, Zaganos Pasha. Hvad er det?
Deres fader.
Der hviskes om,
at storvesiren og resten af hoffet diskuterer planer for en tronarving.
Naturligvis gør de det.
Svigagtige afskum.
Han så helst, at jeg bare forsvandt. Gør hestene klar.
Vi rider til hovedstaden.
Mehmet rider mod Adrianopel for at gøre krav på tronen.
Han ved ikke, om han bliver udpeget som osmannisk sultan,
eller om han må tage tronen med magt.
Alle medlemmer af det osmanniske dynasti har lige stor ret til tronen.
Der er ingen klar arvefølge.
De måtte enten slås om det eller formå at udvise lederskab.
Den bedst egnede overlevede.
ADRIANOPEL OSMANNERNES HOVEDSTAD
Mehmed mødes af sin fars storvesir, Çandarlı Halil Pasha,
sultanens højre hånd.
Storvesiren er imperiets premierminister.
Når en ny sultan arver sin fars storvesir, er der altid en konflikt.
Du skal kontrollere storvesiren, ellers bliver du en marionetsultan.
Halil Pasha.
Det er et par år siden, jeg så dig sidst.
Hvis blot det var under bedre omstændigheder.
Storvesir.
Min sultan.
Han har levet i sin faders skygge i mange år,
og forventningerne til den 19-årige hersker er knusende.
Du er vokset, siden sidst jeg så dig.
Fader?
Jeg har krævet for meget af dig.
Tronen vil blive din, når du er rede.
Du skal ikke udfordre mig!
Han var meget ung. Folk vidste ikke, om han kunne klare det.
Måske kunne han ikke leve op til sin far, som var en stor kriger.
Jeg lovede jo, at din tid ville komme.
Moder Mara.
Mehmeds stedmoder Mara Branković,
en af hans nærmeste allierede i hovedstaden,
venter på at se, hvordan den unge sultan vil regere.
Ved du, hvad Alexander den Store sagde, da han besteg tronen?
"Når det hele er slut...
...har kun dine bedrifter betydning."
Den er din.
Da han tager tronen, ved han, at han må bevise,
at han er alt, hans fader forventede af ham.
Så hvad gør knægten?
Han beslutter sig for at udrette noget stort.
Hvad kunne det være?
At indtage Konstantinopel. Alles drøm.
De vil prøve at ydmyge Dem som den dreng, de husker, sultan.
Ja, de vil prøve.
Mehmeds hof er delt mellem de unge rådgivere fra Manisa,
anført af Zaganos Pasha,
og hans faders ældre vesirer, som tvivler på hans lederevner.
Denne tvivl deles udenfor hovedstaden af osmannernes mange fjender.
En fjendtlig tyrkisk krigsherre udfordrer den 19-årige sultan
ved at angribe osmannerne i Anatolien.
Mehmed og hans hær knuser oprøret.
Den alvorligste trussel mod Mehmed kommer i slutningen af 1451
fra osmannernes gamle fjender, romerne.
Hasan Pasha, hvad nyt fra Konstantinopel? Hvad siger vores spioner?
Romerne har...
...sendt en forespørgsel.
Hvilken slags forespørgsel?
De truer med at frigive Deres onkel, Orhan, hvis...
...vi ikke tredobler vores betaling for hans sikkerhed og logi.
Prins Orhan er udtryk for en gammel byzantinsk diplomatisk tradition.
Prins Orhan har et krav på Mehmeds trone,
men romerne holder ham gemt sikkert væk i Konstantinopel
til gengæld for en årlig betaling fra osmannerne.
Prins Orhan er et interessant tilfælde. Han blev holdt som fange.
Romerne ville bruge ham mod osmannerne.
Da Mehmed tager tronen, er han kun 19 år gammel.
Ingen ved, hvilken slags hersker han vil blive,
så Konstantin prøver at true ham.
Der lå altid en trussel om, at hvis du gør noget aggressivt,
kan vi sende Orhan tilbage med lidt penge og støtte
og måske vælter han dig af tronen.
Romerne opvejer deres svaghed i militær styrke, land og magt
med deres evne til at starte en borgerkrig i det osmanniske rige.
Spørgsmålet bliver: hvad gør du i denne situation?
Dette er et af de sjældne øjeblikke, hvor Konstantin slemt forregner sig.
Det bliver en meget stor fejl.
Jeg vil bygge mit fort her.
Sultan, dette er ikke diplomati. Det er en krigshandling.
Vi kan kontrollere skibsfarten i Bosporus.
Som svar på romernes trussel afslører Mehmed planen for Rumeli Hisarı,
som direkte oversat betyder "et fort i romernes land".
Fortet ligger strategisk på den europæiske side af Bosporus,
hvor det afskærer forsyninger og støtte fra romernes allierede i Sortehavet.
Fortet får det ildevarslende tilnavn "Halshuggeren".
Sultan, jeg beder Dem genoverveje det. Et fort på romernes side provokerer dem.
Alt indenfor Konstantinopels mure tilhører romerne.
Alting udenfor murene tilhører mig.
Çandarlı brød sig ikke om idéen.
Han sagde: "Deres Majestæt. Europæerne kan forene sig imod os.
Paven kan sende en hær imod os.
Mens vi prøver at tage Konstantinopel, mister vi måske alting."
Og Mehmed sagde: "Rend mig."
Halshuggeren står færdig efter kun fire en halv måned,
og dermed er osmannerne og romerne et skridt tættere på krig.
Kejser Konstantin sender gesandter til Mehmeds hof
for at protestere mod fortet.
De siger: "Dette er romersk land.
Deres fader bad i det mindste om lov, før han gjorde den slags."
Han nægter at mødes med dem.
Konstantin sender flere gesandter, denne gang med utallige gaver, og siger:
"Kan I forsikre os om, at I ikke vil angribe Konstantinopel?"
KONSTANTINOPEL DET ØSTROMERSKE RIGES HOVEDSTAD
Mehmed halshugger gesandterne og lader Konstantin tænke, hvad han vil.
-Dette er vores redning! -Det må ikke forblive ubesvaret!
-Vi må slå tilbage. -Vi må lære barnet en lektie.
Han skal smage en romersk lussing.
Og hvem vil give ham lussingen?
Vil du?
Mehmed er en trussel, men magt er ikke svaret.
Vi må undgå konfrontationen, indtil vi får hjælp fra katolikkerne.
Hvis katolikkerne er vort eneste håb, er vi fortabte.
Konstantins højre hånd var Loukas Notaras.
Han bar titlen storhertug,
som svarede til den osmanniske vesir eller premierminister.
Jeg ser hellere en sultans turban end en kardinals hat i byen.
Konstantinopel er den ortodokse kristendoms midtpunkt.
Som de fleste i byen og kejserhoffet er Notaras græker og ortodoks kristen,
og han stoler ikke på den katolske kirke,
et skisma, der går 400 år tilbage.
Med truslen fra osmannerne
har byen desperat brug for soldater og skibe fra paven.
Vi er alle brødre i Guds øjne.
Vi har sendt budbringere til Vatikanet og alle europæiske hoffer
for at skaffe hjælp til vores forsvar.
Der er allerede genovesiske soldater på vej til byen. De første af mange.
Om Gud vil det, sender paven soldater i de kommende uger.
Længe leve kejseren!
Notaras er den rigeste mand i Konstantinopel,
med forretningsinteresser fra Anatolien til Italien.
Ingen har mere at tabe ved en krig med osmannerne.
Send dette til vores tyrkiske ven.
SELYMBRIA 75 KILOMETER FRA KONSTANTINOPEL
Din sleske gedeknepper.
Halil Pasha.
Çandarlı Halil var storvesir og en erfaren statsmand.
Han var kendt som "Græske Halil",
fordi han ikke ønskede, at Mehmed skulle erobre Konstantinopel.
Det forekom ham ikke nyttigt.
Eller måske bestak grækerne ham til at aflede Mehmed.
Det glæder mig, du kunne komme, Pasha.
Men efter dit udtryk at dømme, har du ikke gode nyheder.
Sultanen er fast besluttet.
En krig er skidt for os alle...
...og for dine interesser i byen.
Freden er mere profitabel.
Han er arrogant, ung og overbevist om, at han skal erobre Vesten,
ligesom Alexander erobrede Østen.
Loukas var sandsynligvis den rigeste mand i hele Balkan.
Han spillede på alle sider.
Der er mere snak om, at kejseren vil frigive prins Orhan.
-Kejseren vil bevæbne ham. -Med en vinflaske?
Sig til din sultan, at kejseren ønsker fred med osmannerne.
Det vil jeg sørge for, og så kan vi forhandle om at undgå krigen.
Men...
Hvis sultanen er fast besluttet på at indtage byen...
Det ville være en skam, hvis du dør ved hans side
i en krig, der nemt kan undgås.
Og går det den anden vej,
vil jeg sidde på første række til din halshugning...
..min gamle ven.
Jeg burde halshugge ham.
-Den svigagtige hund! -Mehmed. Tålmodighed.
Det er en ting, som jeg har yderst lidt af for tiden.
Det er bedre at holde ham i syne.
Tænk på, hvor vigtig kontinuitet er for en ny og ret uprøvet sultan.
Hvis du straks begynder at fyre og halshugge folk,
får du ikke mange venner, så det er også en taktisk beslutning.
Du bruger ham i noget tid, og hvis han er nyttig, fint.
Ellers kan du fjerne ham senere.
Måske kan du vende hans uforsigtighed...
...til din fordel.
Hvor er din herre? Halil Pasha!
Zaganos Pasha.
Hvad skal dette betyde?
Sultanen kalder dig til paladset.
-Nu? -Omgående, Halil Pasha.
-Lad mig først klæde mig på. -Naturligvis.
Sultan, vi bringer Halil Pasha.
Min sultan.
Må jeg tale?
Hvad er dette?
Det er...
Man bør medbringe gaver, når man tilkaldes af sultanen midt om natten.
Jeg vil ikke have dit guld, Pasha. Jeg vil have dit øre. Rejs dig.
Rejs dig.
Jeg er netop vågnet af en drøm.
Jeg så min fader.
Mine forfædre.
Osman.
De viste mig vejen forude.
Den førte mig til Konstantinopel.
Byens porte sprang op.
Jeg gik lige op til Hagia Sophia...
...og der...
...så jeg det røde æble.
Jeg fik det givet.
Du forstår, Pasha.
Allah...
...har sendt mig et syn.
Han...
...befaler mig at indtage Konstantinopel.
Jeg er tvunget til at adlyde hans ønske.
Ifølge profetien er Konstantinopel det røde æble. En kriger vil komme,
og han vil vriste dette ortodokse center fra de kristne
over til den islamiske verden.
I synet stod du ved min side, Pasha.
Min trofaste lærer, loyale tjener,
kommandant for min frygtede hær
og fuldt dedikeret til vores skæbne.
Jeg er alle disse ting.
Så jeg har din støtte til denne bedrift?
Mehmed løste situationen meget klogt.
Han beroligede ham og kunne derfor bruge ham.
Som storvesir er Çandarlı Halil Pasha Osmannerrigets næst-mægtigste mand.
Den unge sultan skal have hans støtte til et angreb på Konstantinopel.
Jeg vidste, jeg kunne stole på dig, Pasha.
Sov godt.
Osmannernes krigsmaskine sættes i gang.
På seks måneder har Mehmed samlet en hær på 80.000 mand.
og er klar til at marchere mod Konstantinopel.
Mehmeds hær ødelægger hurtigt
de få romerske forposter udenfor Konstantinopel,
og isolerer dermed kejseren yderligere.
Men den største tilføjelse til den osmanniske hær
er endnu på vej.
Dit omdømme er løbet dig i forvejen, Orban.
Jeg har hørt meget om dine våben.
Ja, sultan, og "våben" er et beskeden ord for mine seneste eksemplarer.
Man skal bruge store kugler for at knuse Konstantinopels Theodosiske mure.
Jeg kender dem og deres svage steder.
De er her, fader.
Fader!
Tilgiv mig, herre. Må jeg?
Her.
Her er min nye kanon.
Den er otte meter lang, den største nogensinde.
Jeg kalder den Basilica.
-Kan du bygge den? -Ja.
Ja, sultan.
Hun skyder en kugle på 2,5 meter i diameter.
Denne kanon kan skyde igennem selveste Babylons mure.
Men jeg ved, at De intet udestående har med babylonierne.
-Du er ungarer? -Ja.
-Og kristen? -Ja.
Hvorfor går du ikke med dem til Konstantin?
Min viden har en pris.
Kejseren kunne ikke betale.
Og De er naturligvis landets sande hersker.
-Hvem er denne unge mand? -Jacob, min søn og lærling.
Den eneste, der kender disse våben så godt som mig.
En dag vil han bygge en kanon endnu større en Basilica.
Hvor meget vil du så have?
Øh, 10.000 dukater.
Du har selv ret store kugler, min ven.
Krudtvåben havde været brugt på slagmarken i nogle årtier,
men kanoner af denne størrelse kunne de fleste slet ikke forestille sig.
Orban rejser rundt i verden og tilbyder sin tjeneste som kanonstøber.
Hvis denne kanon virkelig kan ødelægge Konstantinopels mure,
betaler jeg fire gange det.
Men de skal stå klar til kamp om tre måneder.
Træk til!
Det er utroligt visionært at bygge et sådant våben,
ikke mindst fordi de tidlige kanoner ofte eksploderede.
Hvis man tænker over det, er det et metalrør,
som man hælder krudt i og sætter ild til for at skyde et projektil ud.
Den kan lige så godt sprænge dig selv i luften som fjenden.
Det er den største kanon, der indtil da er blevet bygget,
og da de affyrer den, kollapser dyrene på markerne,
og fødsler går i gang og den slags.
Ingen har hørt noget lignende, og kuglen flyver flere kilometer.
Det er helt forbløffende.
Mehmeds superkanon er revolutionerende...
...men Konstantin har også sit hemmelige våben:
den genovesiske lykkeridder Giovanni Giustiniani Longo.
Han er en ridderlig og lidt romantisk figur,
og han er kendt som en ekspert i at forsvare befæstede byer.
Han var sørøver og angreb især skibe fra Egypten.
Det blev så slemt, at Genua rejste anklager imod ham,
og han stak af for at undgå en retssag.
Han tilbød at gøre tjeneste for kejseren.
Krønikerne siger, at kejseren tilbød ham øen Lemnos.
Velkommen, Giustiniani.
Du og dine mænd er et kærkomment syn.
Nå...
Du har studeret vores... situation?
Ja, det har jeg.
Hvad tænker du?
Ifølge mine beregninger har I kun knap 7000 soldater.
Det er ikke optimalt, men jeg stoler på, at dit troskab...
"Troskab"?
Din...
Med din trofaste støtte vil vi besejre osmannerne.
Jeg vil gøre dig til leder af landstyrkerne,
Vi skal forsvare 23 kilometer mure, Deres Majestæt.
Javist, men...
Jeg har sendt bud til alle europæiske allierede.
Jeg håber, at der snart ankommer forstærkninger fra paven.
Så vil vi stå bedre.
Tilgiv mig...
...men i min branche bliver man slået ihjel af håb.
Hvis du vil vinde min tillid, mod betaling eller ej,
må jeg have din...
... hr. kejser.
Hr. Giustiniani...
Byens skæbne er i dine hænder.
Fat mod, herre.
Osmannerne kan ikke lide lange belejringer,
og vi har disse store, smukke mure.
Herre, det er, som De mistænkte.
Kejseren har gjort genoveseren til leder af forsvaret.
TRE UGER FØR BELEJRINGEN
I marts 1453
indledte osmannerne den 238 km lange march til Konstantinopel.
Osmannernes hær var en dynamisk og voksende organisation.
Den havde en forenet kommandostruktur, hvilket europæerne manglede.
Når korstogshærene angreb osmannerne,
lyttede de næsten aldrig til hærføreren.
Alle enheder gjorde, hvad de havde lyst til.
De jagtede æren, men osmannernes hær havde en centralkommando.
Ingen i Balkan kunne stoppe dem.
De mest frygtede krigere i Mehmeds hær var janitsharerne,
tidligere kristne slaver, der som børn blev omvendt til islam
og trænet som sultanens elitestyrker.
I 1300-tallet blev disse fanger gjort til en permanent stående hær.
De er der altid, parat til kamp.
De bliver Europas første stående hær. Det er noget helt nyt.
De bliver til imperiets rygrad.
Den osmanniske hær kommer til udkanten af Konstantinopel
på påskedag, den kristne verdens helligste dag.
Stod man og så ud fra murene,
ville man have set et helt utroligt syn.
Der havde ikke været professionelle hære siden romernes tid,
så de må have været frygtindgydende at se på.
Jeg kan ikke forestille mig, hvad Konstantin følte.
Jeg håbede, denne dag aldrig ville komme.
Denne dag ville altid komme, min kejser.
Det vigtigste er, hvad vi gør i morgen.
Mehmed går rundt på den slagmark,
hvor 23 andre hære, også hans fars, forgæves har angrebet Konstantinopel.
Hans egen skæbne er endnu ukendt.
En bestemt hadith er blevet meget populær.
En hadith er et citat fra profeten Muhammed,
og denne siger: "Ltaftahan ālqostantynyatu."
"Sandelig vil I, den islamiske nation, erobre Konstantinopel."
"Flan 'm alamyru amyruhā."
"Og hvor underskøn vil denne nations feltherre være."
"Wln 'm āljysh dhleka āljysh."
"Og hvor forbløffende vil denne nations hær være."
Denne forudsigelse, at der vil komme en stor feltherre,
som skal erobre Konstantinopel, begynder at blive vigtig for Mehmed.
Faderen, sønnen og helligånden.
Vi har brug for mere end det, fader.
Min frue?
Du er George Sphrantzes' datter.
Mit navn er Therma, min herre, hvis De ønsker at bruge det.
Jeg har aldrig set så mange mennesker på ét sted.
Sultanen er opsat på at slås for sin sag,
men de skal igennem murene først.
-Mange mennesker vil dø. -Jeg har ikke tænkt mig at dø.
6. APRIL 1453
Den 6. april sender Mehmed et sidste tilbud om våbenhvile.
Belejringen forløber efter forskellige kulturelle normer,
og nogle af dem er særlige for islam.
Koranen fastlægger forskellige regler for krigsførsel,
som bestemmer, hvordan vi skal behandle disse folk.
De skal have en mulighed for at ombestemme sig.
Vi tilbyder dem at forhandle en ny traktat.
Vi giver dem mulighed for at undgå de kommende blodsudgydelser.
Vores herre, den nådige sultan Mehmed, vil skåne byens borgere
og gøre hverken deres familier eller deres ejendele ondt.
Hvis I frivilligt overgiver jer,
kan folket i Konstantinopel beholde deres ejendom.
Der vil ikke ske plyndringer.
Til gengæld vil I åbne byens porte
og kysse vor sultans hænder.
Sultan Mehmed vil blive enehersker over romerne.
Vi ved snart, om kejseren elsker sin by nok til at dø for den.
De afviste tilbudet, sultan.
Forbered kanonerne.
Gør klar, folkens!
Forbered kanonerne!
Parat!
Skyd!
Tekster af: Andreas Kjeldsen