‎ORAȘUL AFLAT LA INTERSECȚIA ‎A DOUĂ MĂRI ȘI DOUĂ CONTINENTE,
‎ERA CA UN DIAMANT ‎ÎNTRE DOUĂ SAFIRE ȘI DOUĂ SMARALDE
‎CE FORMA CEA MAI PREȚIOASĂ PIATRĂ ‎ÎNTR-UN CERC DE IMPERII UNIVERSALE.
‎VISUL LUI OSMAN ‎DESPRE CONSTANTINOPOL, 1280
‎Orașul e al nostru!
‎Constantinopol.
‎Ori te cuceresc eu,
‎ori mă cucerești tu pe mine.
‎Vino.
‎Fiul meu.
‎Tată?
‎Constantinopol.
‎De ce n-ai crezut în mine?
‎Te-au trădat.
‎Fiul meu.
‎...crede în mine.
‎E o nebunie.
‎- Fiul meu. ‎- Constantinopol.
‎- Mahomed. ‎- Constantinopol.
‎Să cuceresc Constantinopolul?
‎Nu!
‎Constantinopol.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Toate imperiile au un început
‎născut din sânge, oțel, ‎destin și cuceriri.
‎În 1453, împăratul roman ‎Constantin al XI-lea
‎și sultanul otoman Mahomed al II-lea
‎duc o bătălie epică pentru Constantinopol.
‎Pentru legendara cetate s-au bătut ‎23 de armate.
‎Toate au dat greș.
‎Din acest masacru va ieși victorios ‎un singur cârmuitor
‎care va schimba cursul istoriei ‎pentru următorii 300 de ani.
‎Pentru ca un imperiu să se ridice, ‎un altul trebuie să cadă.
‎Constantinopol e un oraș ‎destinat să fie centrul lumii.
‎E puntea dintre Asia, Europa, ‎Marea Neagră, Marea Mediterană,
‎Balcanii, cetățile italienești.
‎De-am compara cu un fluture, ‎Constantinopolul ar fi corpul fluturelui.
‎Constantinopolul e un concept.
‎E mai mult decât un loc strategic.
‎E un imperiu format din straturi,
‎straturi de civilizație încorporate în el.
‎În Marea Mediterană, cel mai mare oraș ‎a fost mereu Constantinopol.
‎A fost descris mereu tărâmul promis.
‎Oricine deține Constantinopol ‎va fi cârmuitorul lumii.
‎În 1451, protectorul ‎și cârmuitorul Constantinopolului
‎era împăratul Constantin al XI-lea.
‎Puțini sunt mai autocrați
‎și mai absolutiști ‎ca împărații Imperiului Bizantin.
‎Se aflau la jumătatea drumului spre cer, ‎între Dumnezeu și oameni.
‎Erau mânerul sabiei lui Dumnezeu ‎pe pământ.
‎Constantin al XI-lea era curajos
‎și principiul pentru care
‎va sacrifica totul ‎e acela de a păstra Constantinopolul.
‎Douăzeci și trei de armate ‎au încercat să cucerească legendara cetate
‎și au dat greș.
‎Cea mai mare amenințare ‎a domniei romane de 1100 de ani
‎erau otomanii, vechii rivali,
‎foști războinici și nomazi anatolieni, ‎care au construit un imperiu prosper,
‎ce se întindea până la Europa de Est.
‎Moartea sultanului otoman Murad al II-lea ‎din 1451 a declanșat o serie de evenimente
‎care-i vor aduce pe otomani și pe romani ‎în pragul războiului.
‎La 320 de km depărtare, ‎fiul sultanului Murad, Mahomed al II-lea,
‎era bei al Manisei, în Regiunea Egeeană.
‎REGIUNEA EGEEANĂ ‎DOI ANI JUMĂTATE ÎNAINTE DE ASEDIU
‎Prințul moștenitor a trăit ‎în semi-exil de câțiva ani,
‎după o ceartă cu curtenii tatălui său.
‎Măria Ta.
‎Putrezesc aici în provincie.
‎Măria Ta.
‎La vârsta mea, Alexandru cel Mare
‎cucerise deja tot ținutul ăsta.
‎Măria Ta.
‎Da, pașă Zaganos. Ce e?
‎Tatăl Măriei Tale.
‎Există zvonuri
‎că marele vizir ‎și curtenii sultanului pun la cale găsirea
‎unui succesor.
‎Sigur că asta fac.
‎Lepădături necinstite.
‎Tare i-ar plăcea să dispar!
‎Pregătiți caii.
‎Să purcedem spre capitală.
‎Mahomed pleacă spre Adrianopol ‎ca să revendice tronul,
‎neștiind dacă va fi numit ‎sultanul al Imperiului Otoman
‎sau dacă va trebui să ia tronul cu forța.
‎Fiecare membru al dinastiei otomane ‎are drept egal la tron.
‎Nu există o linie de succesiune stabilită.
‎Trebuie să se lupte pentru tron ‎ca să devină conducători.
‎Supraviețuia cel mai puternic.
‎ADRIANOPOL ‎CAPITALA OTOMANĂ
‎Mahomed se întâlnește cu marele vizir ‎al tatălui său, pașa Çandarlı Halil,
‎mâna dreaptă a sultanului.
‎Marele vizir e ‎prim-ministru al imperiului.
‎Când noul sultan îl moștenește ‎pe marele vizir al tatălui său,
‎mereu există un conflict,
‎și marele vizir trebuie controlat.
‎Dacă pierzi jocul, ‎devii păpușa sultanului.
‎Pașă Halil.
‎Au trecut câțiva ani ‎de când nu ne-am mai văzut.
‎Mi-aș fi dorit să ne vedem ‎sub alte împrejurări.
‎Mare vizir.
‎Sultanul meu.
‎După ce a trăit mulți ani ‎în umbra tatălui său,
‎așteptările cârmuitorului de 19 ani ‎sunt strivite.
‎Ai crescut de când nu te-am mai văzut.
‎Tată?
‎Ți-am cerut prea multe.
‎Vei reveni pe tron când vei fi pregătit.
‎Nu mă testa, băiete!
‎Era extrem de tânăr, lumea nu știa
‎dacă era capabil.
‎Poate că nu putea fi ca tatăl său, ‎un bun războinic.
‎Ți-am promis că va veni și timpul tău.
‎Mamă Mara.
‎Mama vitregă a lui Mahomed, ‎Mara Brancovici, e printre aliații lui
‎din capitală și e nerăbdătoare ‎să vadă cum va cârmui tânărul sultan.
‎Știi ce a zis Alexandru cel Mare ‎când a cucerit tronul?
‎La final, când totul se termină,
‎contează doar ce ai făcut.
‎E al tău.
‎Când ajunge la tron, ‎își dă seama că trebuie să arate
‎că e tot ce și-a dorit tatăl lui să fie.
‎Deci, ce va face puștiul?
‎Zice: „Am nevoie de o realizare supremă.”
‎Care va fi aceea?
‎Să cucerească Constantinopolul.
‎Visul tuturor.
‎Vor încerca să te facă de rușine ‎ca atunci când erai mic, Măria Ta.
‎Da, vor încerca.
‎Curtenii lui Mahomed se împart ‎între consilierii tineri
‎pe care i-a adus din Manisa, ‎conduși de pașa Zaganos
‎și vechii viziri ai tatălui său, ‎care se îndoiau de cârmuirea lui.
‎Îndoielile erau împărtășite ‎și de mulți dușmani ai Imperiului Otoman.
‎Un despot războinic rival turc ‎l-a pus la încercare pe sultanul de 19 ani
‎prădând pământuri otomane în Anatolia.
‎Mahomed și armata lui ‎au nimicit rebeliunea.
‎Cea mai mare amenințare ‎la domnia lui Mahomed vine în 1451
‎de la vechii dușmani ‎ai otomanilor, romanii.
‎Pașă Hasan, noutăți de la Constantinopol?
‎Ce zic iscoadele?
‎Romanii au...
‎trimis un teclif.
‎Ce fel de teclif?
‎Au amenințat că-i dau drumul ‎unchiului Măriei Tale, Orhan, dacă...
‎nu triplăm birul ‎pentru siguranța și îngrijirea lui.
‎Prințul Orhan reprezintă ‎o tradiție bizantină lungă de diplomație.
‎Prințul Orhan poate pretinde ‎coroana lui Mohamed,
‎dar romanii îl țin ascuns ‎în interiorul Constantinopolului,
‎în schimbul unei plăți anuale ‎din partea otomanilor.
‎Prințul Orhan e un caz interesant.
‎Era ținut prizonier.
‎Romanii voiau să-l folosească ‎împotriva otomanilor.
‎Când Mahomed ajunge pe tron ‎avea doar 19 ani.
‎Nimeni nu știa ce fel de cârmuitor va fi,
‎așa că Constantin încearcă să-l amenințe.
‎Mereu a existat amenințarea ‎că, dacă ar fi făcut ceva necugetat,
‎Orhan ar fi apărut, ‎și cu ceva bani și sprijin
‎putea să-l înlăture de pe tron.
‎Romanii compensau ‎în ceea ce privea puterea militară
‎cu pământ și puterea
‎de a stârni un război civil
‎în Imperiul Otoman.
‎Întrebare este: ‎ce faci într-o situația ca asta?
‎E unul dintre momentele rare ‎când Constantin s-a înșelat amarnic.
‎Se dovedește a fi o greșeală gravă.
‎Voi construi fortul aici.
‎Sultanul meu, asta nu e diplomație, ‎ci un act de război.
‎Vom controla Bosforul ‎și fiecare corabie care trece prin ea.
‎Drept răspuns, Mahomed își dezvăluie ‎planul pentru Rumeli Hisarı,
‎care în traducere înseamnă ‎„fortăreața de pe tărâmul romanilor”.
‎Amplasată strategic ‎pe malul european al Strâmtorii Bosfor,
‎fortăreața întrerupe toate aprovizionările ‎și ajutorul militar
‎din partea aliaților romanilor ‎în Marea Neagră.
‎Fortăreței i se mai spune, ‎în mod sinistru, Taie-beregata.
‎Sultanul meu, mai gândește-te.
‎O fortăreață pe malul roman îi va provoca.
‎Tot ce e în interiorul zidurilor ‎Constantinopolului e al romanilor
‎și tot e în afara zidurilor ‎îmi aparține mie.
‎Lui Çandarlı nu i-a plăcut ideea
‎și i-a spus: „Măria Ta,
‎europenii se pot uni împotriva noastră.
‎Papa ar putea trimite ‎o armată împotriva noastră
‎și, cât încercăm să cucerim ‎Constantinopolul, putem pierde tot.”
‎Și Mahomed i-a zis: „Hai sictir.”
‎Taie-beregata e terminată, ‎în mod uimitor, în patru luni jumătate,
‎și îi aduce pe otomani și romani ‎cu un pas mai aproape de război.
‎Împăratul Constantin trimite emisari ‎la curtea lui Mohamed
‎ca să se opună construirii fortăreței.
‎Unii emisari au zis: „E pământ roman.
‎Măcar tatăl Măriei Tale ‎a avut bunăvoința să ceară permisiunea
‎înainte să facă așa ceva.”
‎Îi trimite degrabă înapoi, nu-i ascultă.
‎Constantin trimite alți emisari,
‎plin de cadouri, care zic:
‎„Măcar ne poți garanta
‎că asta nu vestește un atac ‎asupra Constantinopolului?”
‎CONSTANTINOPOL ‎CAPITALA IMPERIULUI BIZANTIN
‎Mahomed decapitează sfetnicii și-l lasă ‎pe Constantin să tragă concluzia.
‎Suntem în siguranță!
‎- Suntem în siguranță! ‎- Fapta cere pedeapsă!
‎Trebuie să ripostăm.
‎Trebuie să-l învățăm pe băiat o lecție.
‎Să simtă palma romană.
‎Și cine îi va da palma, rogu-te?
‎Tu?
‎Mahomed e o primejdie, ‎dar violența nu e răspunsul.
‎Ne ferim de o confruntare până primim ‎ajutorul catolicilor din Europa.
‎Dacă catolicii sunt ‎singura noastră speranță, s-a zis cu noi.
‎Mâna dreaptă a lui Constantin ‎era Loukas Notaras.
‎Avea titlul de mare duce,
‎adică echivalentul vizirului otoman ‎sau al prim-ministrului.
‎Prefer să văd aici turbanul unui sultan ‎decât bereta unui cardinal.
‎Constantinopolul era ‎centrul religiei creștin ortodoxe.
‎Ca majoritatea locuitorilor orașului ‎și a curtenilor
‎Notaras era grec și creștin ortodox
‎și nu avea încredere ‎în Biserica Catolică Europeană,
‎o schismă ce datează de patru secole.
‎Confruntat cu amenințarea otomană,
‎orașul are nevoie disperată ‎de soldați și vase din partea papei.
‎Cu toții suntem frați în fața Domnului.
‎Am trimis deja emisari la Vatican
‎și la curțile Europei,
‎care vor cere ajutor ca să ne apărăm.
‎Trupe de genovezi se îndreaptă ‎deja spre oraș.
‎Primele din multe.
‎Cu voia Domnului, popa va trimite trupe ‎în săptămânile următoare.
‎Trăiască împăratul!
‎Notaras era cel mai bogat om ‎din Constantinopol,
‎cu afaceri din Anatolia până în Italia.
‎Nimeni nu avea mai mult de pierdut ‎într-un război cu otomanii.
‎Trimite asta prietenilor turci.
‎SILIVRI ‎LA 70 DE KM DE CONSTANTINOPOL
‎Fir-ar tu să fii, netrebnic șiret,
‎pașă Halil.
‎Çandarlı Halil era mare vizir ‎și politician în vârstă, cu experiență,
‎cunoscut drept și Halil Grecul,
‎fiindcă nu voia ‎ca Mahomed să cucerească Constantinopolul.
‎Nu credea că era folositor.
‎Sau poate că fusese mituit ‎de greci ca să-l distragă pe Mahomed.
‎Mă bucur că ai putut veni, pașă.
‎Deși, judecând după chipul tău, ‎nu vii cu vești bune.
‎Sultanul nu se lasă înduplecat.
‎Războiul e rău pentru noi toți
‎și pentru daravelele tale din oraș.
‎Pacea e mai profitabilă.
‎E încrezut, tânăr,
‎și convins că va cuceri Occidentul
‎cum Alexandru a cucerit Orientul.
‎Loukas era probabil cel mai bogat om ‎din toată regiunea Balcanilor.
‎A încercat să joace pe toate fronturile.
‎Se zvonește că împăratul vrea ‎să-i dea drumul prințului Orhan.
‎Împăratul e dispus să-l înarmeze.
‎Cu o ploscă cu vin?
‎Spune-i sultanului tău ‎că împăratul preferă pacea cu otomanii.
‎Mă asigur de asta
‎și ne putem înțelege ‎ca să evităm războiul.
‎Dar...
‎dacă sultanul vrea să cucerească orașul ‎cu orice preț,
‎nu mi-ar plăcea să știu ‎că ai murit de partea lui,
‎într-un război care putea fi evitat.
‎Și dacă se întâmplă altfel...
‎Voi fi de față când va cădea ghilotina,
‎vechiul meu prieten.
‎Ar trebui să-i tai capul!
‎- Câine trădător! ‎- Mahomed, răbdare.
‎Un privilegiu de care ‎nu prea mă bucur momentan.
‎E mai înțelept să-l ții aproape momentan.
‎Gândiți-vă la importanța continuității
‎unui sultan nou ‎care nu prea are experiență.
‎Să vii și să începi ‎să dai afară oameni și să-i execuți,
‎n-o să-ți aducă prieteni,
‎și e, într-un fel, o decizie tactică.
‎Te folosești de el ‎și, dacă se dovedește folositor, bine,
‎dacă nu, scapi de el, în final.
‎Ai putea să te folosești ‎de neglijența lui,
‎spre avantajul tău.
‎Unde e stăpânul tău? Pașă Halil!
‎Pașă Zaganos...
‎ce înseamnă asta?
‎Sultanul a cerut să vii la palat.
‎- Acum? ‎- De îndată, pașă Halil.
‎- Dă-mi răgaz să mă îmbrac. ‎- Sigur.
‎Măria Ta, l-am adus pe pașa Halil.
‎Sultanul meu.
‎Pot vorbi?
‎Ce e asta?
‎Se...
‎Se obișnuiește să aduci daruri ‎când ești chemat de sultan
‎la miezul nopții.
‎Nu-mi trebuie aurul tău, pașă, ‎ci urechea ta.
‎Ridică-te.
‎Ridică-te!
‎M-am trezit... dintr-un vis.
‎Mi-am văzut tatăl.
‎Strămoșii mei.
‎Pe Osman.
‎Mi-au arătat calea,
‎ducea spre Constantinopol.
‎Porțile orașului au fost zburate.
‎Am ajuns direct la Hagia Sophia
‎și acolo
‎am văzut Mărul Roșu.
‎Mi-a fost dăruit.
‎Înțelegi, pașă.
‎Allah...
‎mi-a trimis o viziune.
‎Mi-a...
‎ordonat să cuceresc Constantinopolul.
‎Nu am de ales decât ‎să mă supun dorinței Lui.
‎Există o profeție: ‎Constantinopolul era Mărul Roșu
‎și un războinic l-ar fi luat.
‎Centrul religiei creștin ortodoxe ‎ar fi fost smuls de la creștini
‎și adus lumii islamice.
‎În vedenia mea, ‎și tu erai alături de mine, pașă.
‎Discipol devotat, slujitor loial,
‎comandant al oștii mele neînfricate
‎și dedicat pe deplin destinului nostru.
‎Sunt toate lucrurile astea.
‎Atunci, am sprijinul tău ‎în strădania asta.
‎Mahomed și-a jucat cărțile excelent.
‎A reușit să-l liniștească
‎și să se folosească de el.
‎Drept mare vizir, pașa Çandarlı Halil ‎era al doilea cel mai puternic om
‎din Imperiul Otoman.
‎Tânărul sultan trebuia să aibă ‎sprijinul său deplin
‎dacă voia să atace Constantinopolul.
‎Știam că mă pot baza pe tine, pașă.
‎Noapte bună!
‎Mașina de război otomană bagă viteză.
‎În patru luni, Mahomed adună ‎o armată de 80.000,
‎gata să mărșăluiască spre Constantinopol.
‎Oștile lui Mahomed capturează și distrug
‎cele câteva avanposturi romane ‎rămase în afara Constantinopolului,
‎izolându-l și mai mult pe împărat.
‎Cel mai mare plus ‎la mașina de război otomană
‎urmează să apară.
‎Ți s-a dus vestea, Orban.
‎Artileria ta grea e renumită.
‎Da, Măria Ta, „artilerie grea” ‎nu face cinste ofertei mele.
‎E nevoie de ghiulele mari ca să dărâmi ‎Zidurile lui Teodosie din Constantinopol.
‎Eu le cunosc și le știu punctele slabe.
‎Tată, e aici.
‎Tată!
‎Iartă-mă, Măria Ta.
‎Mi-e permis?
‎Acesta.
‎Acesta e noul meu tun.
‎Are opt metri lungime.
‎E cel mai mare creat vreodată.
‎I-am zis tunul Basilic.
‎- Îl poți construi? ‎- Da.
‎Da, sultanul meu,
‎poate trage ghiulele ‎de doi metri jumătate în diametru.
‎Tunul ar putea străpunge ‎și zidurile Babilonului.
‎Cu toate că știu că Măria Ta ‎nu are gâlceavă cu babilonienii.
‎- Ești ungur, nu? ‎- Da.
‎- Și creștin, nu? ‎- Da.
‎De ce nu-ți oferi invențiile ‎lui Constantin?
‎Cunoștințele mele au un preț
‎pe care împăratul nu l-a putut onora.
‎Și, desigur,
‎Măria Ta e stăpânul acestor pământuri.
‎Cine e tânărul?
‎Iacov, fiul și ucenicul meu.
‎Singurul care cunoaște tunurile astea ‎la fel de bine ca mine.
‎Într-o zi, va face un tun ‎mai mare decât tunul Basilic.
‎Care e prețul pe care-l ceri?
‎Zece mii de ducați.
‎Ești îndrăzneț, nu glumă, prietene.
‎Armele de foc existau pe câmpul de luptă ‎de câteva decenii deja,
‎dar tunurile de mare calibru
‎erau ceva de neimaginat,
‎și Orban călătorește în jurul lumii
‎oferindu-și serviciile ‎de armurier de tunuri.
‎Dacă arma ta poate demola ‎zidurile Constantinopolului, așa cum spui,
‎îți plătesc împătrit.
‎Singura condiție e să fie gata ‎și pe câmpul de luptă în trei luni.
‎Trageți!
‎Viziunea de a construi așa e o armă ‎e remarcabilă,
‎mai ales că armele de foc timpuriu ‎aveau tendința să explodeze.
‎Dacă ne gândim, de fapt, ‎că e un tub mare de metal
‎în care bagi mult praf de pușcă ‎și căruia îi dai foc
‎ca să scoată un proiectil
‎care poate să-ți explodeze în față ‎așa cum poate să arunce în aer inamicul.
‎Chestia asta imensă, ‎cel mai are tun construit până atunci,
‎care, atunci când se trăgea cu el, ‎animalele cădeau la pământ
‎și femeile nășteau instant, adică,
‎era ceva nemaiauzit și propulsa ghiuleaua ‎la o distanță de doi km.
‎Era ceva remarcabil.
‎Super arma lui Mahomed era revoluționară,
‎dar Constantin avea și el o armă secretă:
‎mercenarul genovez ‎Giovanni Giustiniani Longo.
‎E un personaj galant, ‎dar într-un fel țicnit
‎și e cunoscut drept expert ‎în a apăra cetăți.
‎Era pirat și ataca, ‎în mod special, vase din Egipt,
‎până în momentul în care guvernul genovez
‎i-a adus acuzații
‎și a fugit ca să nu fie judecat.
‎Și-a oferit serviciile împăratului.
‎Cronicile spun ‎că împăratul i-a promis insula Lemnos.
‎Ziua bună, Giustiniani!
‎Tu și ai tăi sunteți bineveniți.
‎Așadar,
‎ai cântărit
‎situația noastră.
‎Da, așa e.
‎Ce crezi?
‎După calculele mele,
‎Măria Ta dispune de mai puțin ‎de 7.000 de oșteni.
‎Nu e ideal, dar am credință că alianța...
‎Alianță?
‎Cu...
‎Cu sprijinul tău fidel, ‎vom învinge otomanii.
‎Te proclam conducător ‎al forțelor terestre.
‎Zidurile au o lungime ‎de 20 de km, Măria Ta.
‎Da,
‎dar...
‎Am trimis soli la toți aliații din Europa.
‎Întăriri din partea popei ‎vor ajunge cât de curând, să sperăm.
‎Să fim pregătiți până atunci.
‎Să-mi fie cu iertare,
‎dar în meseria mea,
‎speranța e cea care te ucide.
‎Dacă Măria Ta vrea ‎să-mi câștige încrederea,
‎cu bani sau altfel,
‎atunci, trebuie să mi-o ofere...
‎și Măria Ta.
‎Senior Giustiniani...
‎soarta orașului e în mâinile tale.
‎Fii fără frică, Măria Ta.
‎Otomanilor nu le plac asediile lungi
‎și noi avem ‎zidurile alea mari și frumoase.
‎Stăpâne, e așa cum ai bănuit.
‎Împăratul l-a pus pe genovez la cârmă.
‎CU TREI SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE ASEDIU
‎În martie 1453,
‎otomanii au pornit în marșul ‎de 240 de km spre Constantinopol.
‎Armata otomană era ‎o entitate dinamică și în creștere.
‎Aveau o unitate de comandament, ‎ceva de care duceau lipsă europenii.
‎Când armatele cruciaților ‎au atacat otomanii,
‎nu prea au ascultat ‎de comandantul lor suprem.
‎Fiecare unitate a făcut ce a vrut.
‎Erau însetați de glorie,
‎dar armata otomană avea ‎un comandament central.
‎Nimeni din Balcani nu-i putea opri.
‎Cei mai temuți războinici ‎din armata lui Mahomed erau ienicerii:
‎foști sclavi creștini, luați de copii,
‎convertiți la islam și antrenați ‎să fie trupele de elită ale sultanului.
‎În anii 1300, acești captivi ‎au devenit armata permanentă,
‎care nu era lăsată niciodată la vatră. ‎Erau mereu prezenți, gata de luptă.
‎E prima armată permanentă ‎din Europa. Ceva nemaiîntâlnit.
‎Deveniseră coloana imperiului.
‎Armata otomană ajunge ‎la periferia Constantinopolului
‎de Paști, cea mai sfântă zi ‎din lumea creștină.
‎Te uiți dincolo de ziduri
‎și vezi o priveliște incredibilă.
‎Nicio altă armată profesionistă ‎nu a mai dat ocol
‎de pe vremea romanilor,
‎așa că oamenii probabil ‎erau de-a dreptul înspăimântați.
‎Nici nu-mi pot imagina ‎ce a simțit Constantin.
‎Am sperat că ziua asta nu va mai veni.
‎Ziua asta ar fi venit mereu, Măria Ta.
‎Ce vom face mâine va conta.
‎Mahomed mergea pe câmpul de luptă
‎unde 23 de armate, inclusiv a tatălui său,
‎au încercat să cucerească orașul, ‎dar au dat greș.
‎Destinul lui nu-l cunoștea nimeni.
‎Există o anume hadit ‎care a devenit populară.
‎Hadit sunt povestiri ‎ale profetului Mahomed
‎și aceasta spune ‎„Ltaftahan ālqostantynyatu”.
‎„În mod cert, nația islamică ‎va cuceri Constantinopolul.”
‎„Flan 'm alamyru amyruhā.”
‎„Și cât de uimitor va fi cârmuitorul, ‎cârmuitorul acelei nații.”
‎„Wln 'm āljysh dhleka āljysh.”
‎„Și cât de uimitoare ‎și minunată va fi armata,
‎armata acelei nații.”
‎Ideea aceasta, ‎că va exista un conducător măreț,
‎care va cuceri Constantinopolul,
‎începe să devină importantă ‎pentru Mahomed.
‎În numele Tatălui, ‎al Fiului și al Duhului Sfânt.
‎O să avem nevoie ‎de mai mult de atât, părinte.
‎Domniță?
‎Ești fiica lui Georgios Sphrantzes.
‎Numele meu e Therma, Domnia Ta,
‎dacă vei vrea să-l folosești.
‎N-am mai văzut atâta norod ‎într-un singur loc.
‎Sultanul vrea să se dea o luptă,
‎dar trebuie să treacă ‎de zidurile astea mai întâi.
‎Mulți oameni vor muri.
‎Nu intenționez să mor.
‎6 APRILIE 1453
‎Pe 6 aprilie, Mahomed trimite o ofertă ‎finală de pace împăratului Constantin.
‎Asediul e condus ‎de câteva norme culturale,
‎și unele sunt specifice islamului.
‎Existe câteva reguli de război ‎scrise în Coran care dictează
‎felul în care trebuie tratați inamicii. ‎Li se dă oportunitatea
‎să-și schimbe părerea,
‎li se dă oportunitatea ‎să negocieze un nou tratat.
‎Li se dă oportunitatea să se salveze
‎de la un potențial masacru.
‎Domnul nostru, milostivul sultan Mahomed, ‎va cruța plebea orașului,
‎nu se va atinge de familii
‎și nici de avuțiile lor.
‎Dacă vă predați de bunăvoie,
‎oamenii Constantinopolului ‎vor putea să-și păstreze bunurile.
‎Nu vor fi prădați.
‎În schimb,
‎veți deschide porțile orașului
‎și veți săruta mâinile sultanului.
‎Sultanul Mahomed va fi ‎singurul cârmuitor al romanilor.
‎Vom afla dacă împăratul iubește ‎destul orașul, încât să moară pentru el.
‎Au respins oferta, Măria Ta.
‎Pregătiți tunurile.
‎Pregătiți-vă, flăcăi!
‎- Pregătiți tunurile! ‎- Pregătiți tunurile!
‎Fiți gata!
‎Foc!
‎Subtitrarea: Andra Foca