Det røde æble er det skattede æble, Mehmed.
Det sødeste.
Det mest modne.
KONSTANTINOPEL, 1443 TI ÅR FØR BELEJRINGEN
Det er det bankende hjerte midt i vores univers.
Det forjættede land.
Den, der erobrer Konstantinopel, besidder verden.
Men se de mure, min søn.
De har stoppet enhver hær, der har forsøgt at indtage byen.
De stoppede mig.
Hvorfor ikke bare vælte murene?
Der findes intet våben, der er stærkt nok til at vælte dem.
Nogle har undret sig over, om Allah selv kunne gøre det.
Fader...
Jeg vil styrte disse mure...
og når jeg bliver sultan...
indtager jeg Konstantinopel.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Hvert imperium har sin begyndelse,
skabt af blod, stål, rigdomme og erobringer.
I 1453 udkæmpede den romerske kejser Konstantin 11. og den osmanniske sultan
Mehmed 2. en episk krig om Konstantinopel.
23 hære forsøgte at indtage den legendariske by.
Alle af dem fejlede.
Ud ad blodbadet trådte der en sejrherre,
og historien tog en drejning over de næste 300 år.
For at et imperium kan opstå, må et andet falde.
Kanonerne skal skyde dag og nat, indtil romerne kommer kravlende ud
og tigger om nåde.
April i 1453.
Sultan Mehmed 2. satte et artilleriangreb i gang imod Konstantinopel...
som ikke var set lignende hidtil.
Det var den største mængde kanoner, omkring 69 eller 70,
man nogensinde havde set på et sted.
Det var ikke den slags kanoner, vi kender fra 18. eller 19. århundrede.
Det var kæmpemæssige kanoner.
Du godeste.
Murene falder inden solnedgang, hvis det fortsætter.
Fat mod, Lord Loukas.
Så længe Helligånden er med os, er vi i sikkerhed.
Da han kigger ud fra bag murene, kan kejser Konstantin
se Mehmeds 80.000 mand store hær.
Den monumentale opgave med at holde osmannerne ude af byen,
var nu den genovesiske lykkeridder Giovanni Giustinianis ansvar.
Giustiniani og hans mænd måtte forsvare 22 km bymure.
Kejser Theodosius II byggede murene i det 5. århundrede.
De var blandt de stærkeste, man nogensinde havde bygget.
Konstantinopels mure havde stået der i 1.100 år i den stand.
Det var et utroligt stykke militært bygningsværk.
Murene bestod af fem lag. Der var en ydre voldgrav,
så var der et åbent område, som tropperne skulle krydse,
et drabelig område.
Så var der ydermuren med dens tårne,
og endnu et drabeligt område,
og så en indermur.
Hele systemet var omkring 60 m dybt.
Fra bunden af voldgraven til toppen af murene
var den omkring 30 m høj.
Ingen havde kunnet krydse den.
Mehmed så på byen,
og han sagde: "Nå, den har nogle kæmpe mure, som ingen har gennemtrængt.
Hvordan river man dem ned? Man skal bruge artilleri.
Jeg vil have en kanon, der kan styrte de tingester."
Og så besluttede hans sig for et frontalangreb.
Han tager det som en udfordring.
Sådan var han.
Det var hans karakter.
Mehmeds plan var en middelalderlig version af shock and awe,
der styrtede de massive mure med en overvældende omgang kanonskyts.
Midtpunktet i Mehmeds artilleriangreb
var en 8 m lang kanon, der hed Basilica.
Man byggede en kæmpemæssig kanon!
Man sagde, det tog hundrede af okser at trække den.
Det tog ufattelige metallurgiske evner at bygge den tingest.
Lavet af 20 cm tykke bronzeplader,
og kanonkugler, der vejede et halvt ton hver.
Et stort antal klokker fra Balkanhalvøens kirker
blev smeltet for at støbe den.
Osmannerne gav den gigantiske kanon kælenavnet "Bjørnen",
og de små kanoner, "Bjørneungerne".
Pas på med den!
Den mand, der bragte Mehmeds superkanon til live,
var den ungarske mesterstøber, Orban.
Fader!
-Ja. -Revnerne bliver større.
Kanonerne skød med en mægtig kraft,
men de kunne kun skyde en gang hver tredje time.
Det var mere sandsynligt, at de sprang i luften.
Hvis man affyrede dem for ofte, ville de få revner,
og så sprang de i luften.
De var meget primitive.
Lad os give hende en pause efter dette skud, ikke?
Kom så.
-Den er klar, hr. -Affyr.
Kanonerne skød dag og nat...
og indhyllede byen i kaos.
Giustiniani stod over for noget, han ikke havde nogen erfaringer med,
og det var en kanon, der kunne vælte en bymur.
Giustiniani får i bund og grund sine soldater til at samle murbrokkerne
og genskabe murene,
og det virkede faktisk bedre end den oprindelige mur,
fordi de løse sten kunne absorbere kanonkuglernes stød.
De var meget sværere at vælte,
og det tog en større kraft at styrte dem.
Efter seks dage med konstant bombardement
var Konstantinopels mure beskadiget, men de stod dog stadig.
Sultanens kanoner holdt kejserens soldater fanget
bag murene.
For at overleve angrebet måtte de finde på en plan,
der kunne sende osmannerne i forsvar.
Giustiniani og hans italienske soldater forbereder et modangreb
imod Mehmeds tropper...
uden for murene.
Giustiniani tog ud på små togter.
Det var både for at overraske modstanderne
og for at stoppe dem fra at hvile sig.
Er I klar, brødre?
For Gud!
For mønterne!
For hende, som I vender hjem til.
Giustiniani var ekspert i defensiv krigsførelse.
Giustiniani har valget mellem at forsvare ydermurene
eller at forsvare indermurene.
Og han valgte at forsvare ydermurene.
Lad os vise dem, hvad en genovesisk bastard med et sværd kan gøre!
Ydermurene var i bund og grund rent selvmord,
fordi det var der, hvor kanonerne ramte.
Italienerne kæmpede således, at der var en i pladerustning,
omringet af soldater med armbrøster,
og man kan sammenligne ham med en tank i anden verdenskrig.
Så er der infanteriet, der står i læ bag tanken.
Hold ved!
Affyr!
Giustiniani medbragte faktisk selv
en stor og professionel hær på 2.000 mand med,
og det var professionelle soldater.
De havde krigserfaring.
De tilhørte et såkaldt condottieri,
som var generaler blandt lejesoldater.
Den vildskab og effektivitet, som Giustinianis hær angreb med,
overraskede osmannerne.
Slagmarken var fyldt med lig og døende.
Vi får genoveserne til at bøde for deres mod med eget blod.
Hvorfor er vi forsinkede, Orban Pasha?
Hvorfor skyder min Bjørn ikke?
Et øjeblik, sultan.
Jeg har ikke betalt dig for pynt, Orban.
Du lovede mig kanoner, som kunne vælte murene.
Løbet har revner.
Kobberet holder ikke, som jeg havde håbet.
Hvis jeg kunne få et par dage til...
Kanonen skal skyde med det samme.
Jeg gør alt, hvad jeg kan, Pasha.
Hvis vi er heldige, kan hun måske skyde i morgen tidligt.
Orban, hvis du er heldig, kan du få kanonen til at skyde nu.
-Men revnerne... -Nu.
Tiden er knap for belejringsforsøget.
Hver dag bringer nye trusler med sig
om Mehmeds fjender mod øst og vest, der vil angribe hans hærs lejr.
Den største trussel er, at Paven vil sende forstærkninger fra Europa.
Nu er den ladt, herre.
Svigt mig nu ikke, du store, fantastiske bæst.
Er du klar, Orban?
Ja, Sultan.
Træd tilbage for jeres egen sikkerhed.
Hav nu tillid, Orban.
Affyr.
Nej!
Mehmed.
Kom og sæt dig hos mig.
Kom.
Hvad er der galt, mor?
Din far har tilkaldt dig til hovedstaden.
Skal jeg være væk længe?
Ja.
Hvad med mine fugle?
Du får nogle andre i hovedstaden.
Men kommer du med mig?
Vi ses snart igen.
Jeg vil ikke af sted.
Fra nu af må du ikke græde mere, Mehmed.
En sultan græder ikke.
Kom så, af sted.
-Men mor... -Jeg sagde, af sted!
Hans mor var nok byzantinsk.
Vi aner ikke, hvem hun var.
Han holdt det hemmeligt og tog det med sig i graven.
Han kaldte hende altid "Hatun".
"Damen".
Men vi ved ikke, hvem hun var.
ADRIANOPEL OSMANNERRIGETS HOVEDSTAD
Mehmet ankom til hovedstaden uden andre venner eller familie,
end sin far, sultanen.
Hans stedmor, Mara Branković, var en serbisk prinsesse,
og hun var Sultan Murads tredje kone, men havde ingen børn selv.
Hun fandt en åndsfælle i den ensomme, unge prins.
Mehmed havde problemer med sin far.
Mara tog ham nok under sin beskyttelse.
Han kaldte hende altid "mor".
Du er blevet stor, siden sidst jeg så dig.
Kan du huske mig?
Svar sultanen.
Din storebror, prins Ali...
er død.
Forstår du, hvad det betyder?
Dreng.
Kig på mig.
Mehmed voksede op i en meget kølig atmosfære.
Kom nu herhen...
og kys min hånd.
Det var ikke til at vide, om man ville overleve.
Ahmed, der var den ældste, var 12 år ældre end ham.
Han døde, og så blev Ali fundet kvalt på mystisk vis,
og pludselig var Mehmed den eneste, der var tilbage.
Du skal tage hans plads som guvernør af Amasya.
Der bliver du oplært og skal lære at regere.
Som sultan.
Der er ikke længere tid til barnlige sysler, prins.
Çandarlı Pasha holder mig underrettet om dine fremskridt.
Da Mehmed var 12, talte han fem sprog flydende,
og han ønskede at blive som Alexander den Store.
Han pralede med, at han en dag ville indtage Konstantinopel.
Fra en tidlig alder kom den ambitiøse, unge kronprins
op at toppes med sin fars storvesir.
Han var et ulydigt barn, der skulle tæskes på plads.
Igen!
Vi må lære prinsen ydmyghed...
for sit eget bedste.
Hvad laver du, prins?
Hvad end jeg har lyst til.
Jeg er en prins.
Sårene skal nok hele.
Men lektionen skal huskes.
Javel, Pasha.
Jeg skal nok huske den.
Lektionen blev husket.
ADRIANOPEL I 1444 9 ÅR FØR BELEJRINGEN
Inden han var fyldt 13, besluttede hans far, Murad 2., sig for at træde tilbage,
hvilket efterlod Mehmed med tronen.
Han blev den yngste sultan i Osmannerrigets historie.
Nu var Mehmed blevet Emir,
Sultan over osmannerne...
og han blev...
overdraget hele den osmanniske styrke.
Og det blev straks problematisk, fordi vesiren på dette tidspunkt,
Çandarlı Halil Pasha, var meget nervøs over dette.
Da Mehmed var sådan en ung dreng,
kunne de stå til at miste alt.
Pashaer.
Hvor har I været? Der er meget, der skal gøres.
Med henblik på hvad, Sultan?
Vores storrådsmøde.
Min fader byggede fundamentet til dette imperium.
Og nu tager jeg næste skridt.
Jeg vil indtage Konstantinopel.
Hørte I mig ikke?
Alexander foretog sin første erobring som 20-årig,
og nu er det min tur.
Sultan, romerne er under kontrol,
men problemerne mod øst er ganske alvorlige,
og mod vest har John Hunyadi og ungarerne
samlet deres hær ved vores grænse.
Der kan være flere korstog i vente.
De vil forsøge at udfordre dig.
Jeg vil knuse dem alle.
Du får brug for janitsharerne, men du har endnu ikke givet dem en kroningsgave.
De kræver mere i betaling.
Konstantinopel har mere end nok guld...
til at betale de grådige slyngler.
Måske burde vi rådføre os med din fader, før vi tager den endelige beslutning.
Sæt forberedelserne i gang...
ellers finder jeg vesirer, der vil.
DET SYDVESTLIGE ANATOLIEN
Ungarerne ser ud til at igangsætte et nyt korstog.
Janitsharerne er vrede, Pasha.
Hvad er de nu vrede over?
De stoler ikke på den unge sultan,
og jeg indrømmer, at han...
til tider er impulsiv.
Hver eneste sultan, der har siddet på tronen,
skulle først modnes.
Mehmed er ung, Halil Pasha.
Det tager sin tid.
Nemlig, og derfor vil jeg forsikre dig,
at vi vesirer arbejder på at finde på en fornuftig løsning.
Hvordan kan jeg være rolig, når min søn er så uforudsigelig?
Han er egenrådig.
Men med Allahs vilje vil min vejledning bringe fornuft til hans mere...
ustyrlige planer.
Planer?
For Konstantinopel.
Lad kokkene anrette et festmåltid for mig i aften.
Sultan.
Du har en besøgende.
Fader?
Ingen havde sagt, at du kom.
Jeg har stillet for store krav til dig.
Jeg forstår det ikke.
Kom her.
Jeg er her...
for at tage tronen tilbage.
-Nej, fader... -Indtil du bliver ældre.
Jeg har regeret ansvarligt. Fortæl ham det, Pasha!
Korsfarerne står næsten ved vores dørtrin, Mehmed.
Du har ikke været i kamp endnu,
og jeg kan ikke lade dig kæmpe mod Hunyadi og ungarerne.
Hvorfor gør du det imod mig?
Tronen bliver din igen, min søn, når du er klar.
Forræderiske hund, det er dit værk! Jeg kræver dit hoved for det her!
Så er det nok!
Hvor vover du at tale sådan til mine vesirer?
Du skal sige undskyld.
Du skal ikke være ulydig igen.
Vær sød, Mehmed.
Pashaer...
Jeg undskylder for min adfærd.
Lad os være alene.
Lad os sætte os se det fra Mehmeds perspektiv.
Han blev bragt til tronen
og fortalt, at han skulle herske over staten,
og så får han at vide,
efter en kort periode,
at han ikke længere besidder den magt,
og så er der en, som han har forbundet med sin far, en stor figur,
Çandarlı Halil, der tager den magt fra ham igen.
Det må have gjort ham meget vred.
Den bliver din igen.
De forrådte mig.
Alle sammen.
Lær af det, så lover jeg dig, at du får tronen tilbage.
Sultan!
Mehmed!
Vågn op!
Mehmeds far fejlede sin belejring af Konstantinopel,
og trak den i langdrag over tre lange måneder.
Med hver dag, der går, ser han nu sine chancer for at opnå sejr
forsvinde ud af sine hænder.
Inde i byen fortsætter Giustiniani og hans mænd med at genopbygge murene
og se til de sårede.
Hold den her.
Lady Therma?
Lord Giustiniani.
Jeg havde ikke forventet at se en adelskvinde i disse omgivelser.
Jeg har en pligt til at forsvare min by ligesom alle andre.
Disse mænd har risikeret livet for at forsvare os.
Din trøst vil kunne berolige selv den værste frygt.
Du bør hvile dig.
Godnat.
Man tænker på belejringer
som nogle forhold, der er sværest for de belejrede,
men der er også et stort pres på den belejrende hær.
Mehmed har dertil yderligere problemer, fordi han er ny på tronen,
og folk ved endnu ikke, hvad de skal synes om ham,
så han må udføre opgaven hurtigt.
Han er lige så desperat for at komme ind, som byzantinerne er for at holde ham ude.
Pashaer.
Vi har angrebet murene i næsten to uger.
Vores kanonerne har forvandlet Konstantinopels mure til murbrokker,
men det er til ingen verdens nytte, medmindre vi kommer igennem.
Det er tid til at gå frem.
Det er stadig for tidligt, Sultan.
Vi må svække deres forsvar mere, inden vi sender hæren ind.
Jeg råder dig til at være tålmodig.
Der er ingen garanti for, at belejringen bliver en succes.
Osmannerne brød sig ikke om lange krige.
De foretrak hurtig krigsførelse, hvor angreb hurtigt,
trynede fjenden og kom videre.
Zaganos Pasha.
Mændene er klar.
Du skal blot give dem ordren.
Sig, at de skal hvile sig i aften...
og gøre sig klar til kamp.
I morgen indtager vi byen.
Han holdt intet tilbage i denne erobring.
Det var nu den 13. dag af belejringen i osmannerlejren.
Mehmed og sine generaler danner sig et overblik over romernes forsvar
og færdiggør deres planer for et infanteriangreb.
Angrebet skal finde sted i ly af natten.
Mehmed 2. stod altid fast,
og han sagde faktisk, at han ville ofre sit liv om nødvendigt,
men at han ville indtage byen.
Og er der noget, vi ved om Mehmed, så er det, at han er en stædig mand
og en hævngerrig person.
En intelligent fyr med et stærkt sind.
I aften...
indtager vi Det røde æble.
Vi er ghazi,
hellige krigere og Osmans efterkommere.
Vores forfædre kæmpede og døde på disse mure.
Men nu står vi samlet for at hævne deres død.
Han bliver beskrevet som en dygtig taler.
Som kommandør forstod Mehmed først og fremmest sit eget folk.
Dernæst forstod han fjenden
og opførte sig derefter.
Hvis hans soldater vaklede,
opfandt han metoder til at opmuntre dem.
De vantros og romernes tid er forbi!
En ny tid er på vej!
Og den begynder i aften!
Allahu akbar!
Vi kan overgive os nu.
Sultanen vil vise os nåde.
Bed mig ikke om at blive Konstantinopels sidste kejser.
En død kejser er ikke til nogen gavn.
Hvis vi er i live, kan vi genindtage byen med en rigtig hær,
ikke en samling italienske lejesoldater.
Adelsmændene er med dig.
Lad os bede til, at Jomfru Maria våger over os.
Osmannerne bedrev krigsførelse på mange niveauer,
særligt på et psykologisk niveau.
De havde mange måder at intimidere på under belejringerne.
De tændte ild langs frontlinjen,
så man kiggede ned på en ring af ild.
De havde også militære musikere.
De udgjorde en væg af lyd.
De var i stand til at skabe en helt utrolig væg af lyd.
De var i undertal med ti til en, så de italienske lejesoldater
måtte svare osmannernes styrke med snilde og strategi.
Giustiniani var uden tvivl meget dygtig til at forsvare byer.
Han var en ekspert, var meget modig og utrættelig,
og han gav byens forsvar en stor del selvtillid.
Vi møder dem i voldgraven.
Det er vores frontlinje.
Det vigtigste under en belejring er at krydse graven,
voldgraven, som er meget dyb,
og det tager en masse arbejde for de angribende at fylde voldgraven.
Vi kan ikke lade dem nå murene,
ellers har vi ikke en chance.
I aften... enten overlever vi eller dør i voldgraven.
Giustiniani var uden tvivl en ikonisk figur for forsvarerne,
og de samledes omkring ham. Han var omdrejningspunktet.
Konstantin gav ham kontrol over den kritiske zone,
midten af muren, og at få organiseret forsvaret.
Affyr!
I dækning!
Osmannernes angreb blev ledt af Mehmeds elitetropper, janitsharerne.
Janitsharerne var den bedst egnede styrke
i Balkanlandende dengang.
De var veludstyrede og bar stærke rustninger,
dog med anderledes taktik.
Angrib!
Janitsharerne bar en lettere ringbrynje
og benyttede fart og præcision.
Italienerne kæmpede i tykkere pladerustninger og bar slagsværd.
Janitsharerne anvendte kastespyd og brugte bue og pil.
Det går ikke under en belejring, der får man knubs,
og det passede ikke nødvendigvis til osmannernes syn på krigsførelse.
I denne menneskelige bølge af død og ødelæggelse
blev hundredvis af osmanniske soldater dræbt.
Tyrkerne stormede ind, og Giustiniani slog dem tilbage.
Tror man på romerske kilder, mistede romerne ikke en eneste soldat.
Giustiniani og de romerske forsvarere
sendte endnu engang det osmanniske angreb hjem igen.
Nederlaget var knusende for Mehmed.
For hver dag, der gik,
blev oddsene for at indtage Konstantinopel værre.
Da Mehmed igangsatte sin belejring, skulle han være hurtig af tre årsager.
Først og fremmest skulle han være hurtigt overvinde byen
uden at miste titusinder af mænd.
Dernæst var der modstand i hans hær,
som var anført af storvesiren Çandarlı Halil Pasha,
der ikke ønskede, at belejringen skulle fortsætte.
Sidst kunne en langvarig belejring lede til, at der kom forstærkninger
ind fra vest.
Den oldgamle bys mure holdt endnu en dag,
og Giovanni Giustiniani Longo beviste, at han var uundværlig
i forsvaret af Konstantinopel.
Sultan.
Der er brev fra De Ægæiske Øer.
Læs det højt.
En genovesisk flåde er blevet set i Dardanellerne
på vej mod Konstantinopel med soldater og forsyninger.
Lad mig være alene.
Tekster af: Bent Holshagen Hemmingsen