Det røde eplet er det skattede eplet, Mehmet.
Det søteste.
Det mest modne.
Det er det bankende hjertet i universets sentrum.
Det lovede land.
Den som erobrer Konstantinopel vil eie verden.
Men se på de murene, sønn.
De har stanset hver eneste hær som har forsøkt å innta byen.
De stanset meg.
Hvorfor ikke bare rive dem ned?
Det fins intet våpen som er kraftig nok.
Enkelte har lurt på om Allah selv kunne gjort det.
Far...
...jeg skal rive ned de murene...
...og når jeg er sultan...
...skal jeg ta Konstantinopel.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ethvert rike er tuftet
på blod, jern, fremgang og erobring.
I 1453 utkjempet den romerske keiseren Konstantin XI
og den osmanske sultanen Mehmet II en voldsom krig om Konstantinopel.
Tjuetre hærer har forsøkt å innta den legendariske byen. Alle mislyktes de.
Én hersker vil stå seirende igjen
og endre historiens gang de kommende 300 årene.
For at ett rike skal stige frem, må et annet bukke under.
Kanonene skal avfyres dag og natt til romerne kommer krypende ut
og trygler om nåde.
April 1453.
Sultan Mehmet II leder et artilleriangrep mot Konstantinopel...
...ulikt alt annet verden til da har sett.
Det er den største konsentrasjonen av kanoner, rundt 70,
som verden har sett på ett sted.
De er ikke som kanonene i det 18. og 19. århundret.
Dette er enorme kanoner.
Gode Gud.
Murene vil ikke stå til solnedgang hvis dette fortsetter.
Bevar troen, lord Loukas.
Så lenge Den hellige ånd er med oss, er vi trygge.
Fra sitt utsiktssted på murene blir keiser Konstantin konfrontert
av Mehmets hær på 80 000 mann.
Den monumentale oppgaven med å holde osmanerne ute
faller på skuldrene til leiesoldaten Giovanni Giustiniani fra Genova.
Giustiniani og mennene hans må forsvare 23 kilometer med bymur.
Keiser Theodosius II bygde murene i det femte århundret.
De er blant de sterkeste som noen gang er bygd.
Konstantinopels murer har stått der
i 1 100 år i den formen.
Et bemerkelsesverdig stykke militær ingeniørkunst.
Murene består av fem lag, det fins en ytre vollgrav
og et åpent område som soldater måtte løpe over,
en slags dødsmark.
Deretter er det en ytre mur med tårn, deretter nok en dødsmark,
og til slutt en indre mur.
Hele systemet er omtrent 60 meter dypt.
Fra bunnen av vollgraven til toppen av murene er det 30 meter.
Ingen hadde forsert dem.
Mehmet ser på byen
og sier: "Ja vel, den har enorme murer som ingen har trengt igjennom.
Hvordan river man dem ned? En trenger artilleri.
Jeg vil ha en kanon som kan rive dem ned."
Han bestemte seg for et frontalangrep.
Han tar det som en utfordring.
Dette var mannen. Dette var hans karakter.
Mehmets plan er en middelaldersk versjon av sjokk og redsel
ved å felle de massive murene med en overveldende kanonstorm.
Midtpunktet i Mehmets artilleriangrep er en åtte meter lang kanon kalt Basilica.
De bygger en kolossal kanon, enorm!
Det sies at hundrevis av okser trakk den.
Det måtte utrolige metallurgiske ferdigheter til.
Veggene av bronse var 20 centimeter tykke, kanonkulene veide et halvt tonn.
Et stort antall klokker fra kirkene på Balkan
ble smeltet om for å støpe den.
Osmanerne gir mammut-krigsmaskinen kallenavnet "Bjørnen",
og de mindre kanonene, "Bjørnungene".
Forsiktig!
Mannen som skaper Mehmets supervåpen
er en mester-kanonstøper fra Ungarn ved navn Urban.
Far!
-Ja. -Sprekkene blir større.
Disse kanonene hadde enorm kraft, men kunne bare avfyres hver tredje time.
Sjansen er stor for at de eksploderer.
Hvis du fyrer dem av for ofte, kan det oppstå små sprekker,
og så eksploderer de.
De er ganske rudimentære.
Vi gir henne en pause etter denne, ok?
Gå.
-Klart, sir. -Send den!
Kanonene fyrer av dag og natt...
...og omslutter byen med kaos.
Giustiniani sto overfor noe han aldri hadde erfart før,
en kanon som kan rive ned en mur.
Giustiniani fikk soldatene sine til å samle sammen steinblokkene
og bygge opp murene igjen,
og det fungerte faktisk bedre enn de opprinnelige murene,
for de løse mursteinene tar imot støtet fra kanonkulene
og er mye vanskeligere å rive ned. Det krever større kraft å spre dem.
Etter seks dager med vedvarende bombardement
er Konstantinopels murer skadet, men de står.
Sultanens kanoner klarer ikke å beseire keiserens soldater bak murene.
For å overleve angrepet, må de tenke ut en plan
for å sette osmanerne på defensiven.
Giustiniani og de italienske leiesoldatene hans forbereder et motangrep
mot Mehmets tropper...
...utenfor murene.
Giustiniani gjennomførte små raid.
Det var både for å overrumple folk
og for å sørge for at den andre siden ikke slappet av.
Er dere klare, brødre?
For Gud!
For pengepungen!
For henne du kjemper for og skal vende tilbake til.
Giustiniani er en ekspert i defensiv krigføring.
Valget han har, er: "Forsvarer jeg de ytre murene,
eller forsvarer jeg den indre muren?"
Han besluttet å forsvare den ytre muren.
La oss vise dem hva en genuesisk bastard med et sverd kan gjøre!
Den ytre muren var et selvmordsoppdrag, for det var der kanonene traff.
Måten italienerne slåss på,
var å plassere noen i en rustning av jern, omgitt av mennesker som brukte armbrøst,
og hvis vi kan dra en sammenligning, var han stridsvognen i andre verdenskrig,
og så har du infanteriet som søkte dekning bak stridsvognen.
Hold!
Skyt!
Giustiniani hadde faktisk med seg
en diger, profesjonell hær bestående av 2 000 personer,
og disse mennene var yrkessoldater.
De hadde kamperfaring.
De tilhørte condottieri, som betyr leiegeneraler.
Voldsomheten og effektiviteten i angrepet til Giustiniani
overrumplet osmanerne.
Slagmarken er dekket av døde og døende.
Genueserne skal få betale for overmotet sitt med blod.
Hvorfor drøyer det, pasja Urban? Hvorfor skyter ikke Bjørnen?
Straks, sultan.
Jeg vil ikke ha noe nytt.
Du lovte at kanonene dine ville rive ned murene.
Løpet sprekker.
Kobberet holder ikke som jeg hadde håpet. Noen få dager til...
Jeg vil ha denne klar straks.
Jeg gjør alt jeg kan, pasja.
Hvis vi er heldige, kan hun skyte i morgen.
Urban, hvis du er heldig, får du kanonen til å skyte nå.
-Men sprekkene... -Nå.
Klokken tikker for beleiringen.
Hver dag kommer med en ny trussel
om at Mehmets fiender i øst og vest skal angripe den fastkjørte hæren hans.
Den største trusselen er at paven sender forsterkninger fra Europa.
Lastet, sir.
Ikke svikt meg, din digre, praktfulle jævel.
Er du klar?
Ja, sultan.
Trekk tilbake, for din sikkerhet.
Ha tillit, Urban.
Avfyr.
Nei!
Mehmet.
Kom og sett deg her hos meg.
Kom.
Hva er det, mamma?
Faren din har tilkalt deg til hovedstaden.
Blir jeg lenge borte?
Ja.
Hva med fuglene mine?
Du får andre i hovedstaden.
Men du skal bli med meg?
Vi ser hverandre snart igjen.
Jeg vil ikke dra.
Ikke mer gråting fra nå av, Mehmet.
En sultan gråter aldri.
Så, gå.
-Men, mamma... -Jeg sa gå!
Moren hans var antakeligvis bysantiner.
Vi vet ikke hvem hun var.
Det var en hemmelighet han tok med seg i graven.
Han kalte henne alltid Hatun.
"Fruen".
Men vi vet ikke hvem hun var.
DEN OSMANSKE HOVEDSTADEN
Mehmet ankommer hovedstaden uten venner eller familie,
unntatt faren, sultanen.
Stemoren hans, Mara Branković, en serbisk prinsesse,
er sultan Murads tredje hustru, men hun har ingen egne barn.
I den ensomme, unge prinsen finner hun en åndsfrende.
Mehmet hadde problemer med faren.
Mara kan ha tatt ham under vingen.
Han kalte henne "mor".
Du har vokst siden sist jeg så deg.
Husker du meg?
Svar sultanen.
Din eldre bror, prins Ali...
...er død.
Forstår du hva det betyr?
Gutt.
Se på meg.
Mehmet vokste opp i en svært kjølig atmosfære.
Kom...
...og kyss hånden min.
En kunne ikke vite om en ville overleve.
Ahmed, den eldste, var 12 år eldre enn ham.
Han døde, og så ble Ali kvalt på mystisk vis,
og dermed var Mehmet den eneste som var igjen.
Du overtar som guvernør for Amasya.
Der vil du få utdanning og lære å bli en hersker.
En sultan.
Det er ikke lenger tid til barnslige aktiviteter, prins.
Pasja Çandarlı rapporterer til meg om utviklingen din.
I en alder av 12 snakker Mehmet fem språk flytende,
og bruker Aleksander den store som modell.
Han skryter av at han én dag skal ta byen Konstantinopel.
Fra en tidlig alder har den ambisiøse, unge kronprinsen
konflikter med farens storvesir.
Han var et uregjerlig barn, som måtte bankes til underkastelse.
Igjen!
Vi må lære prinsen ydmykhet...
...for hans eget beste.
Hva gjør du, prins?
Det jeg har lyst til.
Jeg er en prins.
Sårene vil leges.
Leksen vil bli husket.
Ja, pasja.
Den vil bli husket.
Leksen vil bli husket.
NI ÅR FØR BELEIRINGEN
Før han har rukket å bli 13, bestemmer faren seg for å gå av,
og overlater tronen til Mehmet.
Den yngste sultanen i historien til det osmanske verdensriket.
Mehmet er nå emir,
osmanernes sultan...
...og han har...
...hele den osmanske hær til sin disposisjon.
Det blir straks problematisk, for vesiren på den tiden,
pasja Çandarlı Halil, er svært bekymret.
Mehmet er så ung, de kunne miste alt.
Pasjaer.
Hvor har dere vært? Det er mye som må gjøres.
Vedrørende hva, sultan?
Rådsmøtet vårt.
Min far la fundamentet for riket vårt.
Og nå skal jeg ta det neste steget.
Jeg skal ta Konstantinopel.
Hørte dere meg ikke?
Aleksander hadde sin første erobring da han var 20,
og nå skal jeg ha min.
Sultan, romerne er under kontroll,
men problemene i øst er reelle,
og i vest samler János Hunyadi og ungarerne hæren sin nær grensen vår.
Det kan være at flere korstog er på vei. De vil teste deg.
Jeg skal knuse dem alle.
Du trenger janitsjarene, og du har ennå ikke gitt dem en krongave.
De krever høyere betaling.
Konstantinopel har mer enn nok gull...
...til å finansiere de grådige bøllene.
Kanskje vi skulle rådslå med din far før vi tar noen endelige beslutninger.
Gjør forberedelser...
...ellers finner jeg vesirer som vil.
SØRØSTLIGE ANATOLIA
Ungarerne ser ut til å forberede et nytt korstog.
Janitsjarene er sinte, pasja.
Hva er de sinte for nå?
De stoler ikke på den unge sultanen, og han er, må jeg innrømme...
...impulsiv til tider.
Hver sultan som har besteget tronen...
...har måttet lære.
Mehmet er ung, pasja Halil. Det vil ta tid.
Nettopp, hvilket er grunnen til at jeg ville berolige deg.
Vesirene jobber mot å finne en klok løsning.
Hvordan kan jeg være rolig når sønnen min er så uforutsigbar?
Han er egensindig.
Men min veiledning vil tilføre avveining til de mer...
...dumdristige planene hans.
Planer?
For Konstantinopel.
Be kokkene om å lage et festmåltid.
Sultan.
Du har besøk.
Far?
De sa ikke at du skulle komme.
Jeg har krevet for mye av deg.
Jeg forstår ikke.
Kom.
Jeg er her...
...for å ta tilbake tronen.
-Nei, far. -Til du er eldre.
Jeg har regjert forstandig. Fortell ham det, pasja!
Korsfarerne står nesten ved døren vår.
Du har ikke vært i kamp, og jeg lar deg ikke slåss mot ungarerne alene.
-Hvordan kan du gjøre dette mot meg? -Tronen er din når du er klar.
Din forræder, dette er ditt verk! Jeg tar hodet ditt!
Nok!
Hvordan våger du å snakke til vesirene mine slik.
Be om unnskyldning.
Ikke test tålmodigheten min ytterligere.
Vær så snill, Mehmet.
Pasjaer...
...jeg beklager oppførselen min.
Gå.
La oss sette oss i Mehmets sted.
Han blir satt på tronen og fortalt at han er rikets hersker,
for så å bli fortalt, etter kort tid,
at han ikke lenger har den makten,
og det at en han assosierer med faren, denne store skikkelsen,
Çandarlı Halil, tar fra ham den makten...
...må ha skapt et enormt nag.
Den vil bli din igjen.
De forrådte meg.
Alle sammen.
Lær fra dette, og jeg lover at du vil få tronen tilbake.
Sultan!
Mehmet!
Våkne!
Mehmets fars mislykkede beleiring av Konstantinopel
dro ut i tre lange måneder.
For hver dag som går, ser han sine egne sjanser til seier
sakte svinne hen.
Inne i byen fortsetter Giustiniani og mennene hans å gjenoppbygge murene
og se til sine skadede.
Hold denne.
Lady Therma?
Lord Giustiniani.
Jeg ventet ikke å se en adelskvinne under disse forholdene.
Jeg har en plikt overfor byen, som alle andre.
Disse mennene risikerte livene sine for å beskytte oss.
Din pleie ville lindre selv den verste pine.
Du bør hvile.
God natt.
Vi tror ofte at beleiringer er tøffest for de som er beleiret,
men det er også mye press på den beleirende hæren.
Mehmet har flere ting å stri med, fordi han er ny til tronen,
og folk vet ikke helt hva de skal tro om han ennå,
så han må få dette til å skje fort.
Han er like desperat etter å komme seg inn som bysantinerne er etter å holde ham ute.
Pasjaer.
Vi har hamret mot murene i nesten to uker.
Kanonene våre har gjort de mektige murene til hauger av grus,
men det tjener oss ikke, med mindre vi trenger igjennom.
Vi må handle.
Det er ennå for tidlig.
Vi må svekke forsvaret deres mer før vi sender hæren inn.
Jeg råder deg til å være mer tålmodig.
Det er ingen garantier for at beleiringen vil lykkes.
Osmanerne liker ikke langtrukne felttog.
De liker rask krigføring der de går inn, knuse fienden og går videre.
Pasja Zaganos.
Mennene er klare.
Du trenger bare å gi ordren.
Si til mennene at de skal hvile i kveld... og være klare til kamp.
I morgen inntar vi byen.
Han satser alt i denne erobringen.
Den trettende dagen av beleiringen gryr i den osmanske leiren.
Mehmet og generalene hans overskuer det romerske forsvaret,
og legger de siste planene for infanteri-angrepet.
Angrepet skal finne sted i nattens mulm og mørke.
Mehmet II sto hele tiden fast,
og sa han ville ofre livet sitt om nødvendig,
men han skulle ta den byen.
Er det noe vi vet om Mehmet, så er det at han var en svært sta mann,
og hevngjerrig.
En viljesterk, intelligent fyr.
I natt...
...skal vi ta Det røde eplet.
Vi er ghazi,
hellige krigere og Osmans arvinger.
Våre forfedre kjempet og falt ved denne muren.
Men nå er vi samlet for å hevne deres død.
Etter alt å dømme, var han en fantastisk taler.
Som anfører forsto Mehmet nummer én sitt eget folk.
Nummer to forsto fienden
og handlet deretter.
Hvis soldatene hans vaklet, fant han opp måter å motivere dem på.
Romernes og de vantros tid er forbi! En ny tid skal komme!
Og den begynner i kveld!
Allahu akbar!
Vi kan overgi oss nå.
Sultanen vil vise nåde.
Be meg ikke om å være Konstantinopels siste keiser.
En død keiser er ikke nyttig for noen.
I live kan vi gjenerobre byen med en ekte hær,
ikke italienske leiesoldater.
Adelsmennene følger deg.
La oss be om at jomfru Maria våker over oss.
Osmanerne jobbet med krigføring på så mange plan,
og især på det psykologiske planet.
De brakte kunsten å skape skrekk til beleiringer.
De tente bål langs frontlinjen, slik at en så en ring av ild.
De hadde også militærorkestre.
Veggen av lyd, de klarte å skape en bemerkelsesverdig vegg av lyd.
De italienske leiesoldatene er i mindretall,
og må møte den osmanske makten med list og strategi.
Giustiniani var uten tvil dyktig når det gjaldt å forsvare byer.
Han var en ekspert, han var ekstremt modig og trøtnet aldri,
og han brakte en god del selvtillit til forsvaret.
Vi møter dem i vollgraven.
Det er vår frontlinje.
Et viktig punkt i beleiringskrigføring er å komme seg over vollgraven,
som er ganske dyp,
og angriperne jobbet hardt for å fylle opp vollgraven.
Vi må hindre dem i å nå murene, ellers har vi ikke en sjanse.
I kveld... er det leve eller dø i vollgraven.
Giustiniani var uten tvil en ikonisk skikkelse for forsvarerne,
som samlet seg om ham. Han var krumtappen.
Konstantin ga ham kontroll over den kritiske sonen,
murens midte, og lot ham organisere forsvaret.
Skyt!
Ta dekning!
Osmanernes angrep ledes av Mehmets elitetropper, janitsjarene.
Janitsjarene var den dyktigste styrken på Balkan på den tiden.
De var velutstyrt, godt pansret. Men med en annen taktikk.
Angrip!
Janitsjarene bærer en lettere ringbrynje,
og lener seg på hurtighet og presisjon.
Italienerne slåss i tykkere rustninger og med slagsverd.
Janitsjarene brukte spyd og bue.
Det går ikke i en beleiring, du må ta noen slag,
og det passer ikke inn i osmanernes syn på krigføring.
I denne bølgen av død og ødeleggelse
blir hundrevis av osmanske soldater dept.
Tyrkerne kommer inn, og Giustiniani slår dem tilbake.
Skal en tro romerske kilder, mistet de ikke én soldat.
Giustiniani og de romerske forsvarerne
har slått osmanerne tilbake nok en gang.
Nederlaget er knusende for Mehmet.
For hver dag som går,
blir oddsen for å ta Konstantinopel stadig mindre.
Når Mehmet lanserer beleiringen, må han være rask av tre grunner.
Én, han må knuse byen raskt uten å miste titusener av menn.
For det andre er det opposisjon i militæret,
anført av pasja Çandarlı Halil, storvesiren,
som ikke ville at beleiringen skulle fortsette.
For det tredje, hvis beleiringen ble for lang, ville det komme forsterkninger
fra vest.
Murene til den urgamle byen holder til nok en dag,
og Giovanni Giustiniani Longo viser at han er uunnværlig
i forsvaret av Konstantinopel.
Sultan.
En beskjed fra de egeiske øyer.
Les den.
En genuesisk flåte ble sett i Dardanellene,
med kurs mot Konstantinopel med soldater og forsyninger.
La meg være alene.
Tekst: Sissel Drag