DET KONGELIGE HAREM
TO ÅR FØR BELEIRINGEN
Sultana Mara, sultanen har kommet.
Hit?
Altså... Nei, jeg...
Han venter i samlingssalen.
Si til sultanen at jeg kommer så raskt mine føtter kan bære meg.
Takk, sultana.
Mara Branković var en av 1400-tallets viktigste figurer.
Mehmet næret en dyp respekt for henne.
Hun var helt sentral, og var i slekt med alle.
Både Konstantinopels kongefamilie og Serbias fyrstehus,
samt et utall kontakter i Vesten.
Hun var bindeleddet mellom slaverne, grekerne, osmanene og Vesten.
Mehmet...
-Å, som jeg har lengtet etter deg! -Moder Mara.
Hva er i veien?
Da jeg kom hit som lite barn, behandlet du meg som ditt eget.
Vennlige ord, som bærer bud om noe dystrere?
Jeg frigir deg fra haremet.
Far er borte, så jeg skjenker deg friheten.
Du vil ha meg vekk?
Nei, men det er på tide at du reiser hjem til Serbia.
Du får janitsjareskorte hjem ved ukens slutt.
Du kan ikke gjøre dette!
Jeg har min familie her!
Jeg har min plass her, som din tjener.
Du skal tjene meg. I Balkan.
Jeg trenger deg, Mara. Hvem andre kan jeg stole blindt på?
Selv om hun kunne trukket seg tilbake etter Murads død,
ble Mara Branković en viktig rådgiver ved Mehmets hoff.
Du blir min røst og mine ører i Vesten idet skjebnetimen nærmer seg.
Konstantinopel?
-Så snart? -Slik må det bli.
Svikter jeg, mister jeg tronen, og kanskje livet.
Men seirer jeg, moder Mara, blir jeg den nye Cæsar.
I så fall, vær så snill...
Før jeg drar, hør mitt råd.
Gransk din fars nederlag.
Og hans forgjengeres.
La deres nederlag sikre din seier ved Konstantinopels porter.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ethvert rike er tuftet på blod, jern, fremgang og erobring.
I 1453 utkjempet den romerske keiseren Konstantin XI
og den osmanske sultanen Mehmet II et voldsomt slag om Konstantinopel.
Tjuetre hærer har forsøkt å innta den legendariske byen. Alle mislyktes de.
Én hersker vil stå seirende igjen
og endre historiens gang de kommende 300 årene.
For at ett rike skal stige frem, må et annet bukke under.
I to uker bombarderer den osmanske sultan Mehmet II Konstantinopel
med det største artilleriangrepet så langt i historien.
Mehmet sender sine elitestyrker rett inn i keiser Konstantins forsvarsverker,
langsmed byens urgamle steinmurer.
Forsvarerne, ledet av den italienske lykkeridderen Giovanni Giustiniani,
avverger alle angrep.
Murene står fortsatt støtt.
Men slaget om Konstantinopel utkjempes på flere fronter.
Ser man på geografien, er Konstantinopel nesten helt omgitt av hav,
så det må en sjøstyrke til for å få kontroll over området rundt.
Den fronten er kilde til mye uro, da den kan avgjøre hele beleiringen.
Konstantinopel anses for å være den best befestede byen i middelalderen.
Men den har én svakhet:
de svakere og dårligere beskyttede murene mot havet langs Det gylne horn,
et sund ved byens nordøstre side.
Det gylne horns åpning har én forsvarer:
en kilometerlang, tykk kjetting av støpejern.
Tyrkernes digre flåte kommer seg ikke inn i Det gylne horn
på grunn av en diger lenke trukket fra Akropolis
og helt til den genuesiske kolonien, Galatatårnet.
Om et fiendeskip nærmet seg, strammet de kjettingen,
slik at kjettingen sperrer innfartsåren.
Flåten på motsatt side beskyter så skipene som står fast.
Når vennligsinnede skip kommer, senkes lenken, slik at de slippes inn.
Den romerske flåten på skarve 30 skip ligger trygt i havn i Det gylne horn.
Mehmet har lest om de 23 mislykkede beleiringene.
Kontrollerer man ikke skipsrutene, er man nærmest dømt til å tape.
Hans nye flåte på 126 skip har sondert Det gylne horns forsvarsverker i ukevis.
Osmanene hadde ry på seg for å ikke være særlig sjøvante.
Osmanene foretrakk landjorda, havet ble overlatt til grekerne.
Men Mehmet investerte tungt i flåten,
ikke minst fordi bysantinerne muligens ville få støtte av italienske sjøstyrker.
Det sjømilitære aspektet ved beleiringen overses ofte.
DAG 14 AV BELEIRINGEN
I april får osmanene nyss om genuesiske krigsskip på vei vestfra i Middelhavet.
De ankommer om tre døgn. To, om vinden står dem bi.
Flere kristne flåter vil komme, er jeg redd.
Gårsdagens angrep var en fiasko. Romerne og de italienske leiesoldatene ler av oss.
De var heldige, sultan.
Jeg tåler ikke flere slike ydmykelser, pasja Baltaoğlu.
Du fikk kommandoen over historiens største flåte.
De genuesiske skipene må ikke under noen omstendighet nå byen.
Jeg sverger at genueserne skal havne på havets bunn.
Ulkene skal renspise knoklene deres.
Jeg er ikke i tvil om at du vil seire.
Men skulle du mislykkes, er det du som blir ulkemat.
DEN OSMANSKE FLÅTESTYRKE
Den genuesiske flåten var blant verdens mest fryktede.
Mannen som fikk i oppdrag å stoppe dem, er Mehmets toppadmiral Baltaoğlu Süleyman.
Baltaoğlu, med tilnavnet "Stridsøksens Sønn",
ble kjent for å være en fryktløs kriger mens han tjente i janitsjar-elitestyrkene.
Hans ordre er å forhindre genueserne i å nå Konstantinopel for enhver pris.
Men han må ikke bare kjempe mot italienske krigsskip.
Marmarahavet er beryktet både for lumske vinder og havstrømmer.
Baltaoğlu venter urolig på fiendeskipene.
Den genuesiske flåten ble sendt av paven.
Den er svar på keiser Konstantins bønner, og et avgjørende tilskudd til byforsvaret.
Krigsskipene ankommer Marmarahavet 20. april,
og seiler rett mot sjøblokaden.
Fire kristne skip kommer til syne i horisonten.
Tre skip frakter utstyr, bueskyttere og menn fra paven, ett sårt tiltrengt mat.
Gud er nådig. Jeg sa de ville komme.
Gud er nådig, men de er ikke fremme. Ennå.
De er genuesere, ærede Loukas. Len deg tilbake og nyt forestillingen.
De fire skipene nærmer seg. Den tyrkiske admiralen posisjonerer sine skip.
Bare fire?
Det må da være flere.
Dette er over før middagstid.
Ved landmuren er det stadig like fastlåst mellom romerske forsvarere og osmanene.
Mehmets landstyrker finner en ny strategi mot Konstantinopels mektige murer.
Greier de ikke å bryte igjennom dem...
...vil de gå under dem.
Raske på, dovne drog!
Grav!
Mehmets minering ledes av serbiske sølvgruvearbeidere.
Mehmet hadde sappører, som de ble kalt. Gruvearbeidere fra Serbia.
De grov tunneler under murene for å svekke dem til de raste sammen.
Osmanene grov tunneler under murene, for å underminere, som er ordets opphav,
bymurene ved å antenne krutt under for å få dem til å rase sammen.
Eller for å tenne bål under, med samme mål - å få muren til å rase.
Men keiser Konstantin og romerne hadde et mottrekk:
John Grant, en skotsk soldat med meget spesialisert kompetanse.
John Grant er en spennende figur.
Historisk vil du omtrent alltid finne en tilfeldig brite innblandet i enhver krig.
Og det er som regel en skotte.
De har vel et krigsgen, eller hva vet jeg.
Grant var kjent som ingeniør,
og hans ferdigheter ble tatt i bruk av bysantinerne under beleiringen,
på grunn av minebruken.
For å forhindre den må det kontraminering til.
En egen styrke graver ut ganger for å finne ut hvor de andre graver.
Grant brukte enkel krigslist.
Han satte ut vanntønner, og observerte vannets bevegelser.
Således peilet han seg inn på fiendens ganger.
Karer, sett i gang!
I løpet av noen uker har de serbiske sappørene jevnt og trutt gravd seg
fra de osmanske skyttergravene og frem til bymurene.
Fort!
Når de murene, vil de rase sammen,
og da eter de digre, skitne tyrkersvina ballene våre til frokost!
Baltaoğlu og den osmanske flåten er alt som står mellom genueserflåten
og trygg havn ved Det gylne horn.
Men først må de stanse de større og raskere seilskipene.
Osmanene setter alle kluter til for at bueskytterne skal komme på skuddhold.
DEN GENUESISKE FLÅTEN
Vinden løyer, det sinker de genuesiske krigsskipene.
De er nå enkle mål for osmanene som nærmer seg.
Hal i og dra!
Spenn buene!
Klar!
Skyt!
Ta dekning!
Slukk brannen!
Klar!
Sikt på seilene!
Skyt!
-Dette overlever de aldri. -Ikke fortvil riktig ennå.
Vinden må bare tilta.
Fortsett!
Kom igjen, karer!
-Hal i og dra! -Gi alt!
De sakker av!
Hal i og dra!
Uten vind henger gallionenes seil slakt.
Dermed kan osmanenes mindre robåter innhente dem.
Gjør slutt på dem, Baltaoğlu.
Utenfor Konstantinopels vestmurer graver de serbiske sappørene seg nærmere byen.
Vi er nære, karer!
Det er noe som stinker!
Hei, lille dritt!
Løp!
Fyr løs, karer!
John Grant fyller tunnelene med gresk ild, en tidlig versjon av napalm
som kleber seg til alt den er borti og brenner i timevis.
Mehmets sappører dør i hopetall, og Konstantinopels murer forblir stående.
Ute på Marmarahavet har vinden stilnet helt.
Tiden er knapp for den genuesiske flåten. Osmanske krigsskip nærmer seg raskt.
De kommer!
Tjor skipene sammen!
De kristne tjorer skipene sammen,
så de ligner en flytende festning. Den virker som et lett mål.
Men de har en fordel i at skipene er høyere, de kan skyte ned på osmanene.
Gjør klar til bording!
Drep dem! Drep alle som en, karer!
Drep dem!
Osmanene brukte såkalte hadirika. Helt alminnelige båter.
Men europeerne brukte alt da gallioner.
Så når en hadirika står inntil en gallion, må man klatre opp.
Det blir langt enklere for dem å drepe deg, enn motsatt.
Gå!
Senk dem, Baltaoğlu! Nå!
Kom igjen...
Gå!
Fort!
Mens kaoset rår, blir Baltaoğlu stygt skadd.
Og Marmaras lunefulle vinder blander seg igjen...
Nei...
...og fyller genueserskipenes seil.
Nå blir det et desperat kappløp mot Det gylne horn.
Mange av hans menn er døde og skadet,
så Baltaoğlu sakker stadig lenger akterut bak den flyktende genuesiske flåten.
Raskt, karer!
Før de når Det gylne horn!
Begge sider biter hardt fra seg, men de fire skipene når til slutt lenken.
Lenken senkes, og de kommer seg over, og gir de beleirede nytt håp.
For en vidunderlig dag!
Herren smiler til oss!
Hent Baltaoğlu.
Hundre og førti osmanske skip kunne ikke stanse skarve fire genuesiske,
hvorav bare tre var krigsskip.
Mehmet var rasende, og med rette.
Den hellige ånd reddet oss i dag!
Så lengen vi har Ånden med oss, vil murene holde!
Sultan! Vi kommer med pasja Baltaoğlu.
Kanskje vil osmanene omsider innrette seg.
Kanskje, men sultanen er stolt, og både hær og stolthet fikk seg en knekk.
Han vil nok ha noe for tort og svie.
La ham så knele for keiseren og trygle!
Vi gjør like fullt klokt i å huske mannens lynne.
Lar vi ham komme fra det med æren i behold...
Tilby en fredsavtale?
-Fredsavtale? -Kun ved Herren!
Sultan!
Si det til ham selv, ærede Loukas, om du er så glad i ham.
Vær sterk i troen, Loukas. Herren har talt.
Mehmet vil lede kjøterne sine hjem med halen mellom beina!
Jeg halshugger deg på stedet.
Hvorfor skulle jeg la være?
Jeg har sviktet deg, sultan.
Tilgi meg.
Du gjorde meg til narr!
Du er en kujon!
Kall meg hva du vil, sultan, men en kujon er jeg ikke.
Jeg ville gladelig gått ned med skuta, og dør gladelig her, for ditt sverd.
Jeg bærer all skyld. Straff meg, sultan.
Men tilgi mine menn.
Vi kjempet så lenge vi kunne.
Vis ham nåde, sultan!
Dette er en edel mann som har vist sin troskap gjennom talløse slag.
Han har mistet et øye for din skyld.
Mehmet statuerte gjerne et eksempel.
Admiralen Baltaoğlu tapte et sjøslag rett utenfor murene,
og Mehmet stilte ham til skue foran hele hæren.
Han skulle henrettes.
Dette ga resten et klart fokus.
Man kunne ikke svikte, og sultanen fulgte årvåkent med.
Sultan!
Vis din hærfører nåde.
Jeg kjempet med pasja Sûleyman i Bulgaria.
Han er en god mann. Jeg vil ofre mitt liv for ham.
Og mitt!
Han kjempet med ære.
Dere våger å utfordre deres leder? Jeg burde spidde dere, alle som en!
Nåde er edelt, sultan.
Nåde er edelt.
Gi ham hundre piskeslag.
Du er nådig, sultan.
Hvor ille er det med ham?
Lady Therma?
Jeg håper bare at vi kan gi dem en anstendig begravelse.
Bandasjen din er skitten.
Jeg har vært litt åndsfraværende.
La meg rense såret før det går verk i det.
Dette kan bli smertefullt.
Jeg tåler det.
SMEDEREVO-PROVINSEN I SERBIA
Mara, nyheter fra Konstantinopel.
Nyss om Mehmets nederlag utenfor Konstantinopels murer når Balkan.
Hva er det, søster?
Hans stemor Mara bor nå i farens palass, den serbiske regenten Đurađ Branković.
Han hadde en skjør fredsavtale med osmanene.
Herre, vi kan sende en hær nå. Osmanene er opptatt med Konstantinopel.
Valakene vil støtte oss.
Serberne og ungarerne er gamle rivaler av osmanene.
Ungarerne gikk til korstog mot Mehmet ni år tidligere, under hans første styre.
De utgjør en konstant trussel.
Katolikkene og paven, da?
En armada på 40 italienske skip står i Egeerhavet.
De kan nå byen på en måned.
Dette er...
-General Stefan. -Hva er det, datter?
Jeg visste ikke at du var på besøk.
Ingen grunn til uro.
Jeg hører foruroligende rykter om et blodbad i Konstantinopel.
Rykter florerer alltid, kjære.
Var det noe du ønsket?
Bare fortsett.
Skaff meg en budbringer. Han må til Konstantinopel i all hast.
UKE 3 AV BELEIRINGEN
Etter nesten tre uker med kamp
har beleiringen nådd et avgjørende punkt.
Mehmet må enten trekke seg tilbake og begrense tapet, eller endre strategi.
Men et viktigere spørsmål preger leiren.
Har han fortsatt soldatenes lojalitet?
Osmanenes moral var lav, mye på grunn av pessimistiske elementer i hæren.
Hvis beleiringen pågikk for lenge, ville det nok komme forsterkninger fra Vesten.
Og da var alt håp ute.
Å innta Konstantinopel ville vært nesten umulig for Aleksander eller Cæsar.
Nesten, men ikke helt.
Med hele deres hær bak bymurene.
Dette blir hypotetisk.
Ikke hvis vi mister soldatenes tiltro.
-Pasja, jeg kan love deg... -Du må snu nederlag til seier!
Tilby betingelser for å heve beleiringen.
Keiseren er en tosk om han ikke godtar dem under disse omstendighetene.
Du står i posisjon til å kreve motytelser ingen annen sultan har kunnet kreve.
Skatter, utvidede grenser, territorium.
Bare ikke selve byen. Det er like fullt en klar seier.
-Kanskje på din tid... -Nok!
Fra det serbiske hoff, kun for sultanens øyne.
Min stemor advarer om konspirasjon i Balkan.
Vi må handle raskt.
Jeg er enig.
Mehmet var ung og egenrådig.
Han vil gjøre seg grundig bemerket.
Men folk som Çandarlı, de er byråkrater.
"La oss ha forhandlinger. La oss ikke sette alt vi har oppnådd på spill."
Bra å gjøre seg bemerket, men til hvilken pris?
Pasja Halil, jeg skal vurdere forslaget. Det var alt. Pasja Zaganos, bli med meg.
Skulle Mehmet mislykkes i å ta byen, hva vil skje da?
Ryktene om et angrep fra vest
fører til hektisk spionaktivitet mellom det romerske og osmanske hoff.
Du lekte på murene i oppveksten når slavevokteren ikke fulgte med.
Ikke lat som om du ikke vet om en lønngang ut av byen.
Det er for farlig utenfor murene! Tyrkerne er overalt!
Har jeg ikke lønnet deg godt? Funnet en plass til deg i palasset?
La meg være bud. Ingen legger merke til ei jente.
Det er for ømtålig.
Jeg må ta hånd om det selv.
Det fins...
-Det fins jo et gammelt sisternesystem. -Ta meg med dit.
Jeg lekte her nede som barn.
Jeg har aldri vist det til noen annen.
Du var et klokt valg, kjære pike.
Motet har ligget i ditt blod lenger enn hos krigere flest.
Denne veien.
De eldgamle sisternene som slynger seg under Konstantinopel,
tilbyr en skjult rute ut av byen.
Vi er 400 meter utenfor osmanerleiren.
Ok.
Gå tilbake til byen.
Ser osmanene deg, dreper de deg på stedet.
Jeg takler dem.
Gå tilbake.
Du...
Gå, mitt barn.
Holdt! Hvem er du, og hva er ditt ærend her?
Jeg er romersk adelsmann med nyheter til dere.
Hvorfor kneler du da som en slave?
Om du visste hvem jeg var, soldat, ville du tiltalt meg med mer respekt.
Våkne.
Våkne, gamle greker.
Jeg har dødd og havnet i helvete.
Jeg ville valgt mine ord med omhu, ærede Notaras.
Du er bare i live på grunn av meg.
Er du her for å skifte side?
Langt ifra.
Dette er forretninger.
Jeg vil diskutere våpenhvilebetingelser.
Etter ordre fra keiseren?
Overlat ham til meg.
-Kom med et tilbud. -Jeg skal si deg hva Mehmet bør tilby.
Deres forsøk på å innta byen har mislyktes.
Hæren gjør snart opprør, og din unge sultan vil bøte med livet.
Så også med din keiser, og hans italienske leiesoldater.
Konstantin er en rettskaffen mann, klok nok til å stoppe når leken er god.
Og Mehmet er min sultan.
Så snakk ham til fornuft.
Hev beleiringen før en samlet kristen hær tropper opp foran portene.
Om de kommer.
Vi vet begge at det er et tidsspørsmål.
Hvis sultanen ikke trekker seg tilbake, taper vi alle sammen.
Hvilke betingelser foreslår du?
Presset for å tilby romerne en fredsavtale øker.
Mehmet har knapt med tid for å finne en vei inn i Konstantinopel.
En vakker dag
når jeg går bort,
vil dette atter bli ditt.
Dette sverdet har sett utallige slag.
Men ta deg i akt, min sønn.
Enhver stor leder...
...har et slikt våpen, omspunnet av arv og myter...
Og håp.
Men det som nærer et rike, er mer enn blott dets våpen.
Det fordrer klokskap og trofasthet,
taktikk og instinkt.
Til syvende og sist, Mehmet,
er det ditt vidd som vil vinne slaget.
Hent kartografen og en skriver!
Mehmet minnet om Napoleon.
Han hadde gnist, hell, og følelsen av at skjebnen sto ham bi.
Uansett hva Mehmet gjorde, var tidspunktet rett.
Jeg har funnet en måte å få skipene inn i Det gylne horn, men det må skje nå.
Jeg gjør hva som helst, sultan. Men hvordan?
Dette må bli mellom oss. Si det ikke til en sjel før planen er iverksatt.
Du har min evige lojalitet, sultan. Det vet du.
Se.
Hvis de vantro presses til å forsvare seg ved Det gylne horn, og sprer styrkene,
vil landmurene være sårbare.
Ja, men kjettingen... Dette er jo umulig.
-Da går vi rundt kjettingen. -Jeg forstår ikke, sultan. Flytte hæren?
Jeg vil flytte flåten...
...over land.
Tekst: Lene Blien