ADRIANOPEL
9 ÅR FØR BELEJRINGEN
-Hvor er prinsen? -I sine gemakker, sultana Mara.
Mehmed.
Jeg er ked af det.
Det behøves ikke.
Din mor vil altid være en del af dig.
Jeg kendte hende knap nok.
Jeg kan ikke huske hendes ansigt.
Det nytter ikke at leve i fortiden.
Lad mig vise dig noget.
Kom.
I gamle tider mente man, at blodmånen varslede forandringer.
Husk på blodmånen, Mehmed.
En dag vil den komme, når du har mest brug for det.
Når alt synes fortabt.
I slutningen af april forsøger romerne et desperat træk
med et baghold mod den osmanniske flåde i det Gyldne Horn.
De mødes af en mur af kanonild,
som gør angriberne til de angrebne.
Guvernør, tror du på profetier?
Jeg tror på Guds ord.
For mange år siden havde min forfader, Osman, en drøm.
Et stort træ hævede sig op af jorden.
Fra dets rødder udsprang fire bjergkæder,
og fire floder.
Og langs disse floder opstod skinnende byer.
Det store træs blade forvandledes til skinnende sværd.
Pludselig rejste en mægtig vind sig, og sværdene rettede sig alle mod en by...
Konstantinopel.
Vore sværd er rettet mod Konstantinopel.
Kejseren vil snart føle, hvor dybt de skærer.
Ethvert imperie har en begyndelse,
smedet i blod, stål, lykketræf og erobring.
I 1453 udkæmper den romerske kejser Konstantin 11.
og den osmanniske sultan Mehmed 2. en episk kamp om Konstantinopel.
Treogtyve hære har forgæves forsøgt at indtage den legendariske by.
Efter den blodige kamp vil én hersker gå af med sejren
og ændre historiens gang i de næste 300 år.
Skal et imperie rejse sig, må et andet falde.
DET GYLDNE HORN
BELEJRINGENS 24. DAG
Genoveserne i Galata advarer tyrkerne om angrebet,
og det ender i en katastrofe for byzantinerne. Det slår ikke bare fejl,
det koster dem også 200 mand, som de ikke kan undvære.
I dette øjeblik indser begge sider,
at det bliver en helt nådesløs kamp.
Overgivelse er ikke længere mulig. Du er med til den bitre ende.
Du vil enten dø eller sejre. Der er ikke andre muligheder.
Nyheden om det fejlslagne baghold og forsvarernes skæbne
sender chokbølger gennem Konstantinopel.
Den løgnagtige usling, Lomellini, har forrådt os.
Det vil han betale for.
Jeg sagde jo, vi ikke kan stole på katolikkerne.
Vover du at tale om tillid? Så fortæl os om dine natlige ture udenfor murene.
-Træd varsomt, genoveser! -Mine herrer!
Du bør selv træde varsomt, din hugorm.
Stop det!
I skændes som børn, mens vores imperie slås for sit liv.
Hvis I bliver ved med det nonsens,
kan vi lige så godt overgive os.
Sultanen udmanøvrerer os konstant, og vi er ved at løbe tør for tid.
Det er de også. Hver dag i den lejr er endnu en sten på sultanens ryg.
Hjælpen vil komme.
-Der er rygter om en flåde... -Vores egne spioner spreder de rygter.
De bygger på sandheden.
-Venedig vil hjælpe. -Hvor er de så?
De vil komme, og murene vil holde, som de altid har gjort.
Hold nøje udkig.
Sæt en eftersøgning i gang.
Konstantin er bevidst om historiens byrde, så at sige.
Han hersker over resterne af et imperie,
men han er den eneste med et reelt krav på titlen som romersk kejser...
Lad mig være i fred.
med en politisk arvefølge, der rækker tilbage til Augustus.
Han var meget bevidst om sine pligter og var af den gamle skole omkring dem.
Konstantinopel havde eksisteret så længe, at den var omspændt af profetier.
En af dem var, at den blev grundlagt af en kejser med navnet Konstantin,
med en mor der hed Helena,
og at den ville gå tabt under en kejser med samme navn og samme moder.
Desværre passede det på Konstantin 11.
Jeg vil ikke være den Konstantin, der mister Guds by.
Det 1100 år gamle imperie og dets herskers skæbne
vil blive skrevet i de kommende uger.
Kampen er nu helt fastlåst,
begge sider graver sig ned,
og gamle regnskaber gøres op.
FORRÆDER
MAJ 1453
Belejringen går ind i sin anden måned.
Den osmanniske lejr er plaget af håbløshed.
Kampens brutalitet når nye højder.
I de følgende uger angriber Mehmeds styrker byen mange gange.
De slås tilbage af de beskadigede, men endnu intakte mure
og forsvarsstyrken anført af Giustiniani.
Der var ingen garanti for, at belejringen ville lykkes.
Osmannerne er flere gange ved at give op.
Tænk på logistikken omkring at organisere en hær i 1400-tallet,
hvor meget mad fra bønderne som hæren kræver,
hvor mange penge staten skal investere i våben og sold,
og det potentielle tab af liv.
Befolkningerne er meget mindre i 1400-tallet end i dag.
Hvert dødsfald ganges så at sige op.
Det er en person mindre til at arbejde i marken eller betale skat.
Det er en familie mindre.
Det er en stor satsning.
Inden for murene er forsvarerne udmattede,
deres mure slides ned, de løber tør for mad...
Hver dag vokser følelsen af desperation.
Billeder af Konstantinopels mest hellige relikvier
bliver vist frem på bymurene under osmannernes belejring.
Store billeder af Kristus Pantokrator og Jomfru Maria
bliver båret rundt for at opmuntre soldaterne.
Og Jomfruen har ofte reddet byen, ikke mindst fra muslimske hære.
Så det er skræmmende,
men begge sider mener, på hver sin måde, at Gud er på deres side.
Belejringen går ind i en ny og blodigere fase,
hvor teknikkerne er mere intense og kampene mere voldsomme.
Middelalderens krigsførelse er meget fysisk.
Man har krudtvåben og bue og pil, som kan dræbe folk på afstand.
Men det meste af det sker i nærkamp med sværd, økser og spyd, hvor...
Det er en kødelig og blodig kamp.
Det kræver fysisk styrke
at smadre et kranie med en økse eller stikke nogen i brystet.
Du ser personen i øjnene, og du ser den skade, dit våben gør på dem.
Det samme kan ske for dig om et øjeblik.
Det må være rædselsvækkende.
BELEJRINGENS 6. UGE
Italieneren oppe på murene, Giustiniani...
Der må gøres noget, Pasha. Han håner mig.
Jeg tager mig hjertens gerne af ham personligt.
Jeg beundrer din entusiasme, Zaganos Pasha,
men det bliver nok ikke nødvendigt.
Hvad tænker De på?
Hr. kaptajn!
Giustiniani!
Har Zaganos Pasha mistet forstanden? Hvad laver han?
Giustiniani!
Jeg bringer en besked fra sultanen!
Sultan.
Så du er det genovesiske mareridt, der kryber rundt på murene.
-Man har kaldt mig værre ting. -Pirat?
Du og dine fredløse har kostet mig mange mænd,
men I har vundet min respekt.
-De smigrer mig, sultan. -Jeg tilbyder fornuften.
Hvis du vil have smiger, så gå tilbage til dine klynkende herrer.
De har for travlt med at henrette osmanniske fanger.
Dette er ikke din strid.
Du er en lykkeridder, så jeg er villig til at give dig lykken.
Det er lidt sent, sultan.
Rygtet siger, at kejseren har tilbudt dig øen Lemnos, hvis I vinder.
Kejseren har tilbudt den samme ø til tre andre, der kæmper på jeres side.
Har du hørt det?
Min kejser, det er uacceptabelt. Hvordan ved vi, han ikke forråder os?
Lad os skyde pile i dem begge.
Se dig omkring, soldat. Du kan ikke vinde dette slag.
Jeg behøver ikke vinde.
Inden længe vil den kristne hær ankomme.
Dem kan I ikke besejre.
Mehmed brugte alle midler til at motivere folk.
Han prøvede endda at lokke Giustiniani
til at forlade Konstantinopel og gå over til ham,
og han tilbød ham penge.
Forlad murene nu,
så får du og dine mænd mere land og rigdom, end I kan drømme om.
Du bliver guvernør over de Ægæiske Øer med militær beskyttelse.
Du kan gøre forretninger med enhver, du ønsker, uden at betale skatter.
Mit tilbud vil gøre dig rigere end kejseren selv.
Ved Gud, hvad taler de om?
Sig mig, sultan...
Hvad skulle forhindre mig i at halshugge dig og afslutte det hele nu?
Soldat...
Jeg vil have svar inden solnedgang.
Zaganos Pasha kaldte på mig.
-Og du kom løbende som hans hore? -Hr. Loukas! Han holdt et hvidt flag.
-Det var praktisk at vide, hvad han ville. -Og det var?
Zaganos Pasha bad mig forlade byen med mine mænd.
-Til gengæld for hvad? -For vores liv, min herre.
Han vil skåne os, hvis vi flygter.
Med osmanniske skibe i det Gyldne Horn
og Mehmeds hær liggende udenfor byens mure mod land,
skal romerne nu forsvare Konstantinopel på to fronter.
Byen vakler stadig efter det blodige resultat
af det fejlslagne angreb på skibene i havnen.
Der var vrede og mange bebrejdelser i Konstantinopel over angrebet,
men det blev værre, da de opdagede, at et antal søfolk var taget til fange.
Mehmed lod dem spidde på pæle udenfor bymuren.
Romerne svarede igen ved at hænge nogle af deres tyrkiske fanger fra murene.
Vi ser en ond spiral af brutalitet, der udvikler sig mellem de to sider,
som belejringen skred frem.
Efter seks ugers belejring nærmer begge sider sig bristepunktet.
Det er et traumatisk og kaotisk tidspunkt.
Men der er mange personlige øjeblikke af patos, heltemod og...
Rejs dig!
...offervilje.
Stop! Stop det!
-Han er såret. -Han kan få et hug med sværdet.
Har du ingen barmhjertighed?
Lad mig forbinde hans sår.
Din pave siger, man skal besvare ondt med godt.
Måske vil en god gerning som denne hjælpe vores sag i Guds øjne.
-Jeg troede ikke, du kom. -Jeg holder altid, hvad jeg lover.
Jeg tager dig med hen, hvor du ønsker. Mit skib venter i havnen.
Hvis vi overlever.
Havnen er fyldt med tyrkiske skibe. Hvor længe kan du holde dem tilbage?
Afmagt klæder dig ikke, Therma.
Jeg vil tage dig med langt væk fra dette hæslige sted.
Du er i sikkerhed her.
Du skulle have ladet mig dø.
Alt for mange er døde.
Jeg må tro på, at der stadig er godhed i verden.
Sultan.
En besked fra Konstantinopel.
Sultan, tak for Deres gavmilde tilbud.
Jeg har overvejet det grundigt, men må desværre afslå.
Når denne blodige affære er overstået,
vil De måske beære mig med et besøg på Lemnos.
SMEDEREVO, SERBIEN
Nyt fra Konstantinopel?
Mehmed sidder fast udenfor murene.
Jeg har opmuntrende nyt.
Hvad er det?
Der findes en lang tradition for astronomi og astrologi
i det bredere eurasiske landskab.
En af astrologernes vigtigste opgaver var at udråbe gunstige varsler.
Tanken om fremtiden, tanken om det usikre,
om hvordan belejringen ville ende.
Et det sandt?
Astrologerne bekræfter det. De er helt sikre.
Jeg må selv overbringe nyheden.
I Konstantinopel står forsvarerne overfor et nyt problem.
Min kejser, vi har brug for et mirakel.
Vi løber snart tør for penge og tid.
Og nogle af soldaterne truer med at rejse, hvis vi ikke betaler dem.
Blodsugere!
De vil dræne byen for den sidste smule liv.
Mine mænd vil blive... eller rejse...
alt efter, hvor jeg er.
Ingen mænd, levende eller døde, vil blive berøvet deres betaling.
Jeg giver mit ord.
Er det ikke noget værd?
Kejser, jeg har givet mit ord.
Jeg bliver, indtil byen er sikker.
Men De kender den aftale, De har indgået med dem.
Jeg sagde jo, at italienerne kun vil slås, så længe pengene flyder.
De har ikke ære nok til at blive, til belejringen er slut,
og alligevel spankulerer de omkring og kalder sig selv kristne!
Forsigtig, min herre.
De leger med farlige våben.
De samme våben, der står imellem Dem og osmannerne foran porten.
Det er ingen hemmelighed, at skatkammeret er tomt.
Konstantinopel var gået fallit.
Vi har en mønt fra kejser Johannes 8.,
som var Konstantins forgænger.
Det er en flot sølvmønt.
Hvis man undersøger en af Konstantin 11.s mønter...
Man kan se forskellen. Den ene er af sølv.
Den anden er af tyndt kobber og intet andet. Han havde ingen penge.
Hr. Loukas, De er en meget rig mand.
Har De ikke lidt tilovers, De kan låne til kejseren?
Jeg har givet alt, hvad jeg har.
Jeg har kun livet tilbage,
og det giver jeg gerne.
Konstantin er forgældet. De skyldte penge væk.
Det er en tragisk affære.
Men Konstantin var en fighter.
Gud alene
vil hjælpe os i nødens stund.
I et desperat forsøg på at betale lejesoldaterne
lod kejser Konstantin alle religiøse genstande smelte om
og brugt til at slå mønter.
Netop som situationen i Konstantinopel bliver desperat,
viser der sig et glimt af håb i Middelhavet.
Se!
Venetianerne får endelig samlet en flåde til Konstantinopel.
Vi må sende bud til Konstantinopel!
I midten af maj går rygterne i opfyldelse om en stor venetiansk flåde i Middelhavet.
Krigsskibene gør klar til at sejle til Konstantinopel
og komme romerne til hjælp.
Mehmeds største frygt var, at Venedig ville sende hjælp.
Jeg har givet jer alle tænkelige fordele, og I har givet mig intet til gengæld.
Halil Pasha.
Du lovede mig byen.
Hvor er den?
Det Røde Æble vil falde. Det kræver tålmodighed.
Er du blind?
Ser du ikke, at tiden er løbet ud?
Den kristne flåde er kun få dage herfra.
Hvordan vil I løse det?
Intet?
Har mit imperies største lærde intet at tilbyde?
Ud med jer. Alle sammen.
Hvad vil du?
Jeg har kendt Dem, siden De var barn. Jeg stod for Deres undervisning.
Spar mig historieforedraget. Sig for en gang skyld, hvad du mener.
Dette er præcis, hvad jeg advarede imod.
Murene står stadig, hvor store vores kanoner end er.
Og man kan se forsvarernes kampånd. De vil hellere dø end overgive sig.
Vi er ti gange i overtal.
Hvis vores mænd stadig ikke kan vinde, har du ansvaret for deres nederlag.
Er du ikke deres kommandant?
Konstantinopel vil falde en dag.
Men det kan ikke ske under disse forhold.
Foreslå en våbenhvile igen.
Jeg garanterer, at de vil acceptere den.
De kan kræve alt, hvad De ønsker.
Det vil blive set som vores sejr.
Lad dem til gengæld beholde byen, denne gang.
Kom tilbage, når de er svagere, og vi er stærkere.
Resultatet er uundgåeligt.
Lad mig i det mindste udarbejde vores krav til en våbenhvile.
Hvis De er enige i dem, kan vi sende dem til kejseren.
Når det går dårligt, er man fristet til at sløjfe lejren og tage hjem,
som ved tidligere belejringer af byen.
Der var ingen garanti for, at han ville vinde.
Nyheden om den italienske flåde i Middelhavet
giver et kærkomment håb til kejseren i Konstantinopel.
-Hvor længe? -Højst seks dage.
Kan du holde dem tilbage så længe?
Naturligvis!
Hr. Loukas, hr. Sphrantzes.
Sørg for, at Giustiniani har alt, han skal bruge til forsvaret.
Vi må holde stand mod osmannerne, indtil flåden ankommer.
48 KILOMETER FRA KONSTANTINOPEL
Sultan.
20. MAJ 1453
En besked.
Den haster.
Hent min hest!
Hvad hedder du?
Ali.
Jeg er Ana.
Jeg kaldte min mor Ana.
Møder jeg hende i Himlen?
Ja.
Det er jeg sikker på.
Vores guder, de er...
De er ikke så forskellige.
-Moder Mara. -Min søn.
Jeg kom, straks jeg fik beskeden.
-Hvad laver du her? Det er farligt. -Jeg har vigtige nyheder.
Du må ikke forlade slagmarken.
Mine hofastrologer har holdt øje med himlen.
Stjernerne står rigtigt.
Der er en tradition for, at hofastrologer fortolker kometer
eller andre slags himmelske eller meteorologiske fænomener
som et varsel om en osmannisk sejr over deres fjender.
Det er tid at angribe.
Husker du, hvad jeg engang sagde?
At blodmånen ville komme, når alt syntes fortabt?
Har du set på månen her til aften?
Måneformørkelser bliver set som onde varsler,
men de osmanniske astrologer tolkede måneformørkelser
som et ondt varsel for deres fjender, ikke osmannerne selv.
Tvivl ikke på dig selv.
Gå nu.
Vi ses igen på din trone i Konstantinopel.
Mehmed indså, at det var nu eller aldrig. Varslerne var gode.
Når sultanen vender tilbage, skal vores krav ligge klar.
Javel, Pasha.
Nu om dage tror mange ikke på horoskoper. Det er bare en hobby for nogle.
I 1400-tallet var de en del af livet.
Gud og hellige ånder var overalt, og de kunne manifestere sig selv.
Det værste slag mod kampmoralen i Konstantinopel var en måneformørkelse.
Milde Gud.
De så "blodmånen", som den hed.
En profeti sagde, at Konstantinopel ville falde efter en måneformørkelse.
Hvad betyder det?
Sultan, vi har udarbejdet vores krav.
Halil siger stadig: "Lad os lave en aftale med de folk,
og få en masse penge fra dem."
Tropperne var utålmodige. Mehmed kunne ikke vente længere.
Har du ikke øjne, Pasha?
Vores tid er kommet.
Mine brødre!
Fat mod og forbered jer.
Profeterne har talt!
Vores tid er kommet.
Tvivl ikke på vores magt.
Allah er med hver eneste af os, og vi vil indtage byen!
Forsvarernes krøniker fortæller, at tyrkerne jublede.
De troede, det varslede byens endeligt.
Drik ud, mine herrer.
Snart skal vi slås for vores liv.
Mehmed gør sin hær klar til kamp.
Hans skæbne skal skrives ved Konstantinopels mure.
Sultan, jeg beder Dem. Prøv ikke at fremtvinge et resultat.
-Hvis det slår fejl... -Hvis!
Hvis Venedigs galejer ankommer med 100.000 mænd.
Hvis Cæsar rejser sig fra graven for at anføre Konstantins tropper.
Vi har ikke tid til "hvis". Vi må tage byen.
Prisen bliver høj.
Du har mange gange bedt mig om at give op,
og du overbeviste mig næsten.
Men min skæbne er skrevet...
ligesom din.
Sultan!
I blodmånens kølvand,
kun få timer før Mehmed indleder sit endelige angreb,
ser han et dommedags-agtigt syn.
Et lys skinner åbenbart på Hagia Sophias tag.
Hvad slags trolddom er dette?
Det skabte en hysterisk følelse i byen af, at verdens ende kunne være nær.
Jomfru Maria var ellers byens beskytter.
En historie siger, at man den sidste dag så hende forlade Konstantinopel.
Allah har forladt de vantro!
Tekster af: Andreas Kjeldsen