‎28 MAI 1453
‎OPT SĂPTĂMÂNI DE ASEDIU
‎Cu ore înainte ca Mahomed ‎să-și lanseze atacul final,
‎o priveliște de rău augur ‎zdruncină ambele tabere.
‎CONSTANTINOPOL ‎CAPITALA IMPERIULUI ROMAN DE RĂSĂRIT
‎De ce ne-a păsărit Dumnezeu?
‎Sorta ne este să fim aruncați ‎câinilor otomani?
‎Orașul nu e încă pierdut, senior.
‎Da. Flota venețiană e pe drum.
‎Dacă nu ajung mâine, ‎nu ne sunt de ajutor.
‎Se aud de săptămâni zvonuri despre sosirea ‎iminentă a unei flote de 40 de nave,
‎dar nu se știe unde se află exact.
‎Toți cei implicați mai sperau, ‎deși nu mai aveau de ce.
‎Vrei să speri, în mod natural, ‎că va veni salvarea.
‎„Occidentul nu ne poate uita.”
‎Știau că Veneția a votat ‎să trimită ajutor,
‎sub forma unei flote, plus soldați.
‎Flota de ajutor e pe drum.
‎În fiecare zi se urcă pe ziduri,
‎zi după zi
‎și nu vine.
‎Le facem față turcilor, Măria Ta.
‎Îți jur.
‎Senior Giustiniani?
‎Zidurile vor ține, Măria Ta.
‎Turcii au suferit pierderi masive ‎la fiecare atac.
‎Nu eu trebuie să fiu convins, ‎dragă Giustiniani.
‎Loialitatea mea e mereu ‎de partea orașului.
‎Nu e nevoie să fie așa, Măria Ta.
‎Am niște prieteni în Galata. ‎S-au oferit să ne scoată...
‎pe Măria Ta și pe curteni din oraș.
‎Să părăsim orașul? Acum?
‎Nu e nicio rușine.
‎Veți abandona lupta?
‎Suicidul nu e onorabil. ‎Turcii ne vor descăpățâna.
‎Ba eu pe tine, lașule!
‎Senior Loukas,
‎îți părăsești împăratul ‎și poporul într-un moment ca ăsta?
‎Mă tem doar pentru siguranța Măriei Sale.
‎Dacă acesta e sfârșitul Imperiului Roman,
‎voi muri apărându-l.
‎Toți cei care mă iubesc pe mine ‎și imperiul,
‎luați sabia și să pornim la luptă!
‎Să ne scriem propria istorie ‎în orele astea decisive!
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Toate imperiile au un început
‎născut din sânge, oțel, ‎destin și cuceriri.
‎În 1453, împăratul roman, ‎Constantin al XI-lea
‎și sultanul otoman Mahomed al II-lea,
‎duc o bătălie epică pentru Constantinopol.
‎Pentru legendara cetate ‎s-au bătut 23 de armate.
‎Toate au dat greș.
‎Din acest masacru va ieși victorios ‎un singur cârmuitor
‎care va schimba cursul istoriei ‎pentru următorii 300 de ani.
‎Pentru ca un imperiu să se ridice,
‎un altul trebuie să cadă.
‎Turcii își vor axa atacurile ‎pe zidul de hotar.
‎Poarta Sf. Romanus e principala lor țintă.
‎A fost aproape demolată de tunuri
‎și și-au adunat unitățile vizavi de ea.
‎Trebuie să o apărăm cu tot ce avem.
‎Aici.
‎Senior Giustiniani, ‎îți aducem tot ce putem.
‎Ne trebuie toți bărbații care pot lupta.
‎Cei bătrâni și clerul ‎pot rămâne să apere zidurile dinspre mare.
‎Senior Loukas,
‎fiindcă turcii vor veni aici,
‎vreau să muți tunurile imediat ‎la poarta Sf. Romanus.
‎În niciun caz.
‎Vor apăra zidurile ‎de-a lungul Cornului de Aur.
‎Le-ai văzut corăbiile gata de atac.
‎Nu vor ataca dinspre Corn.
‎E un risc prea mare, ‎vor lua cu asalt poarta asta.
‎Am nevoie de toate tunurile ‎ca să-i oprim.
‎Senior Giustinian, precis vei găsi o cale ‎să-i învingi fără tunuri.
‎Ești un geniu militar.
‎Nu-i așa?
‎Nu e un teclif.
‎Nu primesc ordine de la pirați catolici.
‎Am omorât sute în asediul ăsta.
‎- Încă unul în plus, nu e mare diferență. ‎- Destul!
‎Nu-avem timp de certuri mărunte.
‎Vei primi tunurile, senior Giustiniani.
‎Dar terminați acum.
‎Ne vom încheia socotelile ‎după ce pleacă turcii.
‎Oamenii sunt în stare să se certe,
‎chiar și când îi paște moartea.
‎Constantin trebuie să-i consoleze ‎pe Giustiniani și Notaras
‎și să-i aducă la realitate ‎amintind că există probleme mai mari.
‎Măria Ta, căpitanul Tommaso ‎s-a întors cu vești urgente.
‎Trimite-l aici.
‎Cu trei săptămâni jumătate înainte,
‎Constantin a ordonat santinelelor ‎să găsească flota venețiană.
‎Sosirea lor iminentă ‎ar putea salva orașul.
‎Am trecut de blocadă, Domnia Ta.
‎Am cercetat mările de la apus la răsărit.
‎Nu am văzut nicio corabie.
‎Veștile macabre înseamnă ‎că sosirea flotei venețiene
‎era la o săptămână depărtare.
‎Romanii sunt pe cont propriu.
‎Mulțumesc, căpitane.
‎Constantin nu se putea preda.
‎Nu putea renunța, ‎din cauză că purta pe umeri
‎mai mult decât demnitatea ‎și speranțele personale...
‎pentru el și familia sa.
‎Era întruchiparea a ceva ce a fost demarat
‎cu o mie de ani înainte ‎prin construirea acelui oraș
‎de către tizul lui, Constantin cel Mare,
‎care a fondat orașul și l-a numit după el.
‎Și, până în sec. al XV-lea,
‎fusese o poveste continuă
‎de stăpânire imperialistă și creștinim
‎și era prea mult ‎ca cineva să poată renunța la asta.
‎Constantin spune că sunt oamenii lui,
‎că merită să moară pentru ei ‎și că n-o să-i lase singuri.
‎Că îi va conduce și muri alături de ei.
‎29 MAI 1453
‎Vine ziua de 29 mai, înainte de apus.
‎Mahomed și-a dat seama ‎că era acum ori niciodată.
‎Mahomed ordonă ‎ca tunurile să-și intensifice barajul
‎pe zidurile slăbite.
‎E o navă genoveză ‎pregătită să pornească din Cornul de Aur.
‎Ia pe cine poți, du-te spre Chios.
‎Nu, nu te voi părăsi!
‎Dacă ții la mine, o vei face.
‎Îmi va da putere ‎să știu că ești în siguranță.
‎Făgăduiește-mi...
‎Făgăduiește-mi că ne vedem în Chios.
‎Du-te acum!
‎Ne sunt datori, flăcăi.
‎În iad cu netrebnicii!
‎În iad!
‎Giustiniani și restul oamenilor lui
‎se poziționează între zidurile interioare ‎și exterioare ale porții Sf. Romanus,
‎poziție care se va transforma ‎în curând într-un câmp de măcel.
‎Pentru mercenarii genovezi ‎și conducătorul lor
‎nu există decât două ieșiri.
‎Victoria sau moartea.
‎Douăzeci și trei de armate ‎au încercat să cucerească orașul
‎și au dat greș.
‎Propriul meu tată...
‎s-a clătinat în fața zidurilor astea, ‎ca tații voștri,
‎care i-au luptat alături.
‎În seara asta...
‎îi vom răzbuna!
‎E voia lui Allah.
‎Profetul a spus:
‎„Veți cuceri Constantinopolul.
‎Ce cârmuitor măreț va fi cârmuitorul
‎și ce armată măreață va fi armata.”
‎Să ne împlinim destinul!
‎Apoi,
‎ne vom folosi mâinile și mințile
‎ca să făurim o nouă eră din cenușă.
‎Allahu akbar!
‎Mărul Roșu va fi dăruit credincioșilor.
‎Allahu akbar!
‎Mahomed știe ce să facă și când s-o facă.
‎Le promite soldaților bogății,
‎dar face apel și la credința lor.
‎„Dumnezeu e aici. Ne ajută să învingem.”
‎Dar vorbește despre el ca fiind un etalon.
‎„Eu vă sunt alături, deci, vom învinge.”
‎În interiorul idurilor Constantinopolului,
‎împăratul își pregătește oamenii.
‎Bătălia va hotărî soarta orașului.
‎Oameni mei!
‎Știți ce vă așteaptă dincolo de ziduri.
‎Nu vă fie frică.
‎Avem onoarea
‎să apărăm orașul construit ‎de Constantin cel Mare din nimic!
‎Suntem apărătorii
‎care au ținut năpasta islamului ‎departe de Europa, timp de mii de ani.
‎Dacă trebuie să i se pună capăt astă-seară
‎marelui imperiu al Romei,
‎atunci, să nu fie ușor!
‎Ascuțiți-vă săbiile ‎și oțeliți-vă sufletul,
‎vom lupta ca frații, ca romanii!
‎Augustus...
‎Iustinian...
‎Constantin...
‎ne vor privi!
‎Constantin ține un discurs minunat
‎înainte de luptă
‎și li se adresează ‎italienilor și bizantinilor.
‎Le amintește bizantinilor, în special, ‎cine au fost strămoșii lor.
‎Marii eroi ai antichității romane.
‎Le dă un îndemn emoționant:
‎„Fiți demni de strămoși!”
‎În momentul ăsta,
‎și-a dat seama că e pregătit.
‎Era pregătit să moară ‎pentru o cauză în care credea.
‎Trageți clopotele.
‎Trimiteți bașbuzucii.
‎Cu viteză, înainte!
‎Atacați!
‎Bașbuzuc înseamnă la propriu ‎„capete descreierate”.
‎Voluntarii fioroși, dar impredictibili,
‎sunt primul val de atacatori ‎ai lui Mahomed.
‎Înainte de răsărit, atacă în valuri.
‎Trimite întâi trupele ‎de care se poate lipsi.
‎E vorba de carnea de tun.
‎Pregătiți-vă, flăcăi!
‎Trageți!
‎Țintiți!
‎Lansați!
‎Primul val de soldați ‎de care se putea lipsi
‎a durat câteva ore.
‎Armata asediată era obosită,
‎în timp ce otomanii se pregăteau ‎de al doilea val de atacuri.
‎Trimite oastea permanentă.
‎Oastea permanentă otomană disciplinată
‎nu se compară cu bașbuzucii.
‎E cea mai temută armată din Balcani.
‎Faptul că s-au folosit mercenari ‎și experți străini
‎e ceva care se uită legat de asediu,
‎care e văzut ca o simplă înfruntare ‎între creștini și musulmani.
‎Existau oameni din ambele credințe ‎și de peste tot,
‎care se ajută pentru prețul cel mai mare.
‎Țintiți!
‎Lansați!
‎Țintiți!
‎Atacați înainte!
‎Lansați!
‎Trageți bombardele!
‎Giustiniani transformă tunurile mici
‎în puști artizanale.
‎Otomanii suferă pierderi mari,
‎dar continuă atacul.
‎Giustiniani și ai săi fug în grabă ‎dincolo de meterezele zidurilor exterioare
‎în șanțuri.
‎Turcii nu fac față ‎oamenilor lui Giustiniani.
‎Mai există speranță.
‎Mahomed trimite val după val de trupe,
‎dar, după câteva ore de luptă,
‎bătălia e în favoarea asediaților,
‎și otomanii nu reușesc ‎să străpungă zidurile.
‎Să ne retragem și să ne regrupăm!
‎Prostii.
‎- E clar că pierdem. ‎- Atacăm din nou.
‎- Nu mai avem decât ienicerii. ‎- Trimite-i!
‎- Dacă dau greș, pierdem oastea! ‎- Dacă!
‎Măria Ta, mai gândește-te.
‎Voi cuceri orașul!
‎E nebunie curată!
‎La o parte, bătrâne!
‎Primele două valuri ‎ale atacului lui Mahomed
‎nu au reușit să treacă ‎de defensiva orașului.
‎Legendarii ieniceri
‎sunt ultima și singura lui speranță ‎de a cuceri Constantinopolul.
‎Măreți ieniceri!
‎Ați apărat neînfricați imperiul ‎timp de o sută de ani,
‎ați stat între sultanul vostru și haos.
‎Acum,
‎vă ordon să mergeți și să creați haos.
‎Să cucerim Mărul!
‎Atacați!
‎Pe sultan!
‎Măria Ta!
‎Avântul se schimbă iar
‎și ienicerii continuă să-și croiască drum
‎spre poarta Sf. Romanus.
‎Ienicerii sunt cel mai temut element ‎al armatei otomane.
‎Giustiniani e cu oamenii lui.
‎Și iată că apar ienicerii. ‎Cei mai bine antrenați,
‎cei mai disciplinați ‎și loiali până la fanatism.
‎Și țipă, și au uniforme colorate.
‎Tobele bat.
‎Trebuie să fi fost absolut terifiant.
‎Avansul neobosit al ienicerilor
‎începe să slăbească defensiva disperată
‎a lui Giustiniani și a oamenilor lui...
‎Retragerea!
‎...obligându-l să ordone ‎o retragere tactică
‎înapoi, între zidurile cetății.
‎Mergeți!
‎Haideți! Mergeți!
‎Înăuntrul orașului, ‎panica acaparează populația,
‎pe măsură ce ienicerii ‎se aproprie de poarta Sf. Romanus.
‎Retragerea!
‎Adu-i aici și închide poarta. Acum!
‎Da, Domnia Ta!
‎Retragerea!
‎Mergeți!
‎Vin!
‎Închideți poarta!
‎Mai sunt oameni afară!
‎Închideți-o!
‎Poarta e deschisă! Haideți, oameni!
‎Închideți poarta acum!
‎Să-l ducem la chirurg! ‎Altfel, nu va supraviețui.
‎Foc cu arbaletă!
‎Haideți, oameni! Haideți!
‎Faceți loc!
‎- Unde-l duci? ‎- E rănit. Are nevoie de chirurg!
‎Nu poate pleca. ‎Oamenii vor abandona lupta!
‎Îmi pare rău.
‎Nu poți pleca, Giustiniani.
‎Orașul va cădea.
‎Degeaba, Măria Ta.
‎Salvează-te.
‎Giovanni Giustiniani a luptat bine.
‎A luptat vitejește...
‎până n-a mai luptat deloc.
‎În ultima zi a asediului a fost...
‎Să-l înțelegem!
‎A luptat vitejește, dar apoi a fugit,
‎căci era rănit ‎și a știut că nu era scăpare.
‎Orașul era condamnat. Toți știau.
‎Sunt fel de fel de relatări ‎despre ce s-a întâmplat.
‎Poate că Giustiniani nu a mai avut...
‎energie.
‎Era demoralizat.
‎Și ăsta e momentul, de fapt,
‎când îl văd pe Giustiniani plecând,
‎moralul soldaților se prăbușește.
‎Sunt ai noștri!
‎Împingeți înainte!
‎Retragerea!
‎Comandantul a părăsit lupta!
‎Retragerea!
‎După două luni de bombardamente ‎ale tunurilor lui Mahomed,
‎majoritatea zidului exterior ajunge moloz.
‎Armata asediată e copleșită
‎pe măsură ce mii de soldați otomani ‎dau năvală prin spărturi.
‎Doamne Dumnezeule!
‎Orașul nostru iubit
‎e pierdut.
‎Repede, du-te la zidurile Marmara ‎cât mai e timp.
‎Nu, Măria Ta.
‎Ne așteaptă o corabie în golf.
‎Mai putem scăpa dacă plecăm acum.
‎Merg la Dumnezeu, prietene.
‎E datoria mea.
‎Salvează-te.
‎- Crezi că te-aș părăsi, Măria Ta? ‎- Îți ordon!
‎Spune lumii cât de...
‎viteji
‎au fost romanii astă-noapte.
‎Morior invictus.
‎E unul dintre momentele revelatoare.
‎Sphrantzes îi spune împăratului să fugă.
‎Îi mai zice că au corăbii, ‎c-au mai trecut de blocadă.
‎Și Constantin ar fi putut pleca,
‎dar îl refuză pe Sphrantzes.
‎Îi zice că nu-și lasă oamenii ‎să moară singuri.
‎Îi va conduce și le va muri alături.
‎E o hotărâre remarcabilă.
‎Împăratul vede turcii dând năvală.
‎Știa că urma să moară.
‎A înfruntat ceva ‎ce noi nu vom înfrunta niciodată,
‎dar, în schimb, le zice inamicilor:
‎„Nu!”
‎Răspunsul pe care-l dă ‎e cel dat de spartani
‎la Bătălia de la Termopile cu Leonidas.
‎„Mai bine mor în picioare ‎decât să trăiesc îngenunchiat.”
‎Se năpustește unde lupta e mai crâncenă
‎și dispare.
‎Grăbiți-vă!
‎Femeile și copii primii!
‎Dacă Giustiniani ar fi dispărut din peisaj ‎cu o noapte înainte de bătălia finală,
‎ar fi rămas în istorie ‎ca un erou adevărat.
‎Orașul e al turcilor.
‎Dacă pleci acum, poți să treci de blocadă.
‎Haideți!
‎Să mergem!
‎Din păcate, după ce a dat dovadă ‎de curaj și vitejie incredibilă,
‎fuge.
‎Ridicați velele!
‎În cele din urmă, moare.
‎Flota venețiană mult temută ‎ce pornise spre Constantinopol...
‎nu mai ajunge.
‎Venețienii au așteptat și așteptat.
‎Au organizat o armadă ‎ca să o trimită spre Constantinopol,
‎dar a pornit prea târziu.
‎A ajuns la Marea Egee
‎după căderea Constantinopolului.
‎Cruciadele erau ceva ce țineau de trecut.
‎29 MAI 1453
‎Pe 29 mai 1453,
‎sultanul Mahomed al II-lea ‎își face intrarea în Constantinopol.
‎Are 21 de ani
‎și se autointitulează ‎Kayser-i Rum
‎noul „Cezar al Romei.”
‎Dar otomanii îi vor spune pe vecie ‎Fatih,
‎„Cuceritorul”.
‎A reușit să facă ceva
‎ce au încercat mulți să facă
‎în ultimii 700 de ani și au dat greș.
‎A pus capăt Imperiului Roman
‎și a reușit asta la 21 de ani.
‎După înfrângerea lui Constantin,
‎Constantinopol devine Istanbul,
‎capitala Imperiului Otoman.
‎Mahomed cucerește orașul, ‎se duce direct la Hagia Sophia,
‎cea mai mare clădire din întreaga Europă.
‎E descris ca mergând prin catedrală,
‎mergând pe cupole
‎ca să-i admire frumusețea.
‎Și descrie experiența
‎ca și cum s-ar fi aflat în cer.
‎Nu e doar ceva simbolic.
‎Pentru el e ceva mistic și e împlinirea
‎profeției ‎hadith,
‎cum că cel care va ceri Constantinopolul ‎vai fi cu adevărat binecuvântat.
‎Măria Ta...
‎l-am găsit pe marele duce.
‎Și pe împărat?
‎Nu încă.
‎Aduceți-l!
‎Destul.
‎Salutări, Măria Ta!
‎Sunt Loukas Notaras,
‎mare duce și comandant suprem ‎al forțelor armate.
‎Maiestatea vostră, ‎sunt aici să-mi ofer serviciile.
‎În cinstea victoriei Măriei Voastre, ‎am adus un dar.
‎De ce nu le-ai dat împăratului tău, ‎mai ales că avea nevoie de ele?
‎- Măria... ‎- Ce fel de ticălos ești?
‎Îți ascunzi averea, ‎iar femeile și copii mor de foame.
‎Măria Ta, ai înțeles greșit.
‎Te-am...
‎înțeles greșit?
‎Rogu-te, intențiile-mi sunt onorabile.
‎- Întreabă-l pe vizir, pe pașa Halil. ‎- Çandarlı Halil?
‎Am conspirat cu el, ‎ca să punem capăt asediului
‎și să evităm vărsarea de sânge.
‎Dacă l-ai aduce aici, ar mărturisi.
‎Luați javra asta de aici! ‎Ar arăta mai bine fără cap.
‎Rogu-te, Măria Ta!
‎Rogu-te, nu!
‎Ai îndurare!
‎Îndurare!
‎Felicitări, Măria Ta!
‎Ai câștigat o mare victorie.
‎Mulțumesc,
‎discipolul meu.
‎Ce vei face cu noua bijuterie?
‎Voi construi ‎noua capitală a imperiului meu aici.
‎Noua Romă.
‎Va fi splendidă.
‎Da.
‎Discipole...
‎când tata s-a întors
‎și mi-a luat tronul,
‎mai știi ce ai zis?
‎Ai zis...
‎„Când va fi cu adevărat vremea ta,
‎vei primi locul cuvenit pe tron
‎și vei lăsa deoparte ‎obligațiile trecutului.”
‎Și acum ești propriul tău stăpân.
‎De ce nu ai crezut în mine?
‎Am dat totul
‎ca să ai succes.
‎Acum mă duc în exil, de bunăvoie.
‎Nu exil.
‎Mare vizir...
‎reunește-l pe Çandarlı Halil ‎cu prietenul lui bun, Loukas Notaras.
‎Cu plăcere.
‎Tot ce am făcut, Măria Ta, ‎am făcut ca să te slujesc.
‎Amintește-ți asta când vei îmbătrâni.
‎Dacă ajungi la bătrânețe.
‎Mulțumesc pentru învățături, discipole.
‎Nu le voi uita.
‎Toți îi spun căderea Constantinopolului.
‎N-a fost cădere. N-a căzut nimic.
‎A fost o cucerire.
‎Cucerirea Constantinopolului
‎poate fi considerată prima victorie majoră ‎a tunurilor împotriva orașelor.
‎A fost un eveniment mare
‎care a arătat ce eficiente ‎pot fi tunurile împotriva zidurilor,
‎o declarație că zidurile sunt depășite.
‎Sunt puțini oameni în istoria mondială
‎care se pot numi cuceritori ai lumii.
‎Mahomed Cuceritorul...
‎a schimbat în multe privințe ‎natura istoriei lumii.
‎Imperiul acesta măreț care va domina
‎o treime din Europa, ‎majoritatea Africii de Nord,
‎întreg Orientul Mijlociu ‎până la Golful Persic
‎și chiar unele zone din Asia de Sud-Est.
‎E vremea când statul se transformă
‎dintr-un simplu principat
‎aflat la granița ‎dintre creștinism și islam,
‎într-o forță care va domina ‎politica mondială timp de 300 de ani.
‎Fiul meu, Mărul Roșu îți aparține.
‎E premiul noului tău imperiu.
‎Și așa...
‎începem.
‎Subtitrarea: Andra Foca