TO MĚSTO LEŽÍ NA SPOJNICI MEZI DVĚMA MOŘI A DVĚMA KONTINENTY
JAKO DIAMANT ZASAZENÝ MEZI DVA SAFÍRY A DVA SMARAGDY,
NEJCENNĚJŠÍ DRAHOKAM V PRSTENU SVĚTOVÝCH ŘÍŠÍ.
OSMAN SNÍ O KONSTANTINOPOLI ROK 1280
Město je naše!
Konstantinopol.
Buď si tě podrobím já...
nebo ty mne.
Do toho.
Synu.
Otče?
Konstantinopol.
Proč jsi mi nevěřil?
Zradili tě.
Můj synu.
...důvěřuj mi.
To je šílenství.
- Můj synu. - Konstantinopol.
- Mehmede. - Konstantinopol.
Budu to já, kdo se zmocní Konstantinopole?
Ne!
Konstantinopol.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Každé impérium má svůj začátek,
ukovaný z krve, oceli, štěstí a vítězství.
V roce 1453 římský císař Konstantin XI. a osmanský sultán Mehmed II.
svedli obrovskou bitvu o Konstantinopol.
Třiadvacet armád se pokusilo dobýt toto věhlasné město.
Bez úspěchu.
Jeden vládce vyjde z krvavé řežby jako vítěz
a na dalších 300 let změní běh dějin.
Aby jedno impérium vzniklo, jiné musí padnout.
Konstantinopol je město předurčené k tomu, aby bylo středem světa.
Je to stěžej Asie, Evropy, Černého moře a Středomoří,
Balkánu i italských městských států.
Jako by tam byl motýl
a Konstantinopol je jeho tělo.
Konstantinopol je pojem.
Je to víc než jen strategické místo.
Symbolizuje vrstvy impéria.
Představuje vrstvy civilizací, které se do něj vryly.
Ve Středomoří byla Konstantinopol vždy největším městem.
Vždy se o ní mluvilo jako o zaslíbené zemi.
Kdo má Konstantinopol, bude vládcem světa.
V roce 1451 je ochránce a vládce Konstantinopole
císař Konstantin XI.
Jen pár lidí bylo většími autokraty
a absolutisty než byzantští císaři.
Stáli napůl cesty k nebi, mezi Bohem a smrtelníky.
Byli Boží pravicí tady na zemi.
Konstantin XI. byl velmi odvážný
a pro udržení Konstantinopole
doslova obětuje všechno ostatní.
Třiadvacet vojsk se marně pokusilo dobýt hradbou obehnané město.
Největší hrozbou Římanů za 1 100 let jejich vlády
jsou jejich dlouholetí nepřátelé Osmani,
bývalí anatolští válečníci a nomádi, kteří vybudovali vzkvétající říši
sahající až k východní Evropě.
Smrt osmanského sultána Murada II. v roce 1451 rozpoutala sled událostí,
které brzy přivedou Osmany a Římany na pokraj války.
Ve víc jak 300 kilometrů vzdáleném městě v Egejské provincii
slouží syn Murada Mehmed II. jako guvernér Manisy.
EGEJSKÁ PROVINCIE 2 1/2 ROKU PŘED OBLÉHÁNÍM
Poté, co se korunní princ rozkmotřil s otcovým dvorem,
žije několik let jako poloviční vyhnanec.
Princi.
Hniju tu v provincii.
Můj pane.
Alexandr Veliký si v mém věku
podmanil celou tuhle zem.
Princi.
Ano, pašo Zagane. Co je?
Váš otec.
Šušká se,
že velký vezír a ostatní na sultánově dvoře se radí o tom,
kdo bude nástupce.
Samozřejmě.
Zrádný šmejd.
Nic si nepřeje víc, než abych zmizel.
Připravte koně.
Musíme do hlavního města.
Mehmed se vydá do Adrianopole, aby převzal trůn,
přitom neví, zda bude jmenován sultánem Osmanské říše,
nebo se ho bude muset zmocnit násilím.
Na osmanský trůn
má každý člen dynastie stejné právo.
Není stanovena následnická linie.
Musí si to vybojovat, nebo být tím, kdo dosáhl vedoucího postavení.
Přežil ten nejsilnější.
ADRIANOPOLIS HLAVNÍ MĚSTO OSMANSKÉ ŘÍŠE
Mehmeda čeká otcův velkovezír paša Çandarlı Halil,
který byl pravou rukou sultána.
Velkovezír je ministerským předsedou říše.
Když nový sultán zdědí otcova velkého vezíra,
vždy dojde ke střetu,
musí si vezíra podmanit.
Pokud to sultán prohraje, bude z něj loutka.
Pašo Halile.
Už je to pár let, co jsem tě neviděl.
Kéž by to bylo za lepších okolností.
Velký vezíre.
Můj sultáne.
Poté co žil celá léta v otcově stínu,
se 19letý vládce ocitá pod lavinou očekávání.
Od té doby, co jsem tě viděl naposled, jsi vyrostl.
Otče?
Žádal jsem od tebe příliš.
Trůn bude tvůj, synu, až budeš připraven.
Nepokoušej mě!
Je velmi mladý, lidi nevěděli,
jestli na to má.
Možná nebude jako jeho otec, který byl dobrý válečník.
Slíbila jsem ti, že tvůj čas přijde.
Matko Maro.
Mehmedova macecha Mara Branković patří k jeho nejbližším spojencům
v hlavním městě a touží vidět, jak bude mladý sultán vládnout.
Víš, co řekl Alexander Veliký, když převzal trůn?
Nakonec, až bude po všem...
záleží jen na tom, cos dokázal.
Je tvůj.
S příchodem na trůn si uvědomí nutnost ukázat,
že zcela naplnil očekávání svého otce.
Co tedy ten klučina udělá?
Řekne, „Musím dosáhnout něčeho velkolepého.“
Co by to mělo být?
Dobytí Konstantinopole.
Sen každého vládce.
Budou se vás snažit zahanbit jako kluka, co si pamatují, sultáne.
Ano, zkusí to.
Mehmedův dvůr je rozdělen na mladé rádce
které si přivedl z Manisy, ty vede paša Zagan,
a otcovy starší vezíry, kteří pochybovali o jeho vůdcovství.
Tyto pochybnosti sdílí i spousta nepřátel Osmanů.
Soupeřící turecký vojevůdce oťukává 19letého sultána
podnikáním nájezdů na osmanské území v Anatolii.
Mehmed a jeho armáda vzpouru potlačí.
Nejvíc je Mehmedova vláda ohrožena na konci roku 1451
ze strany Římanů, dávného nepřítele Osmanů.
Pašo Hasane, něco z Konstantinopole?
Co říkají naši zvědové?
Římané mají...
požadavek.
Jaký?
Vyhrožují, že pustí vašeho strýce Orhana, pokud...
nezaplatíme třikrát víc za jeho bezpečí a zaopatření.
Princ Orhan je představitelem dlouhé byzantské diplomatické tradice.
Princ Orhan má nárok na Mehmedův trůn,
Římané ho ale drží bezpečně zašitého v Konstantinopoli
výměnou za každoroční platbu od Osmanů.
Princ Orhan je zajímavý případ.
Je držen jako vězeň.
Římané ho chtěli použít proti Osmanům.
Když Mehmed přichází na trůn, je mu pouhých 19 let.
Nikdo neví, jaký bude vládce,
a tak se mu Konstantin snaží vyhrožovat.
Vždycky hrozilo, že když uděláte něco výbojného,
můžou vrátit Orhana s penězi a s troškou podpory
a třeba svrhnout jeho trůn.
Římané kompenzovali svou slabost, pokud jde o brannou sílu,
území a moc,
svou schopností vyvolat občanskou válku
v Osmanské říši.
Vyvstává otázka, co si v takové situaci počít?
Je to jeden z těch vzácných okamžiků, kdy se Konstantin přepočítá.
Ukáže se, že udělal obrovskou chybu.
Tady si postavím pevnost.
Sultáne, to není diplomacie, to je válečný čin.
Budem mít pod kontrolou Bospor a proplouvající lodě.
V reakci na hrozbu Římanů Mehmed odhalí svůj plán pro pevnost Rumeli Hisari,
což doslovně znamená „pevnost v zemi Římanů“.
Strategickým umístěním na evropské straně bosporského průlivu
odřízne veškeré zásoby i vojenskou pomoc
od římských spojenců v Černém moři.
Pevnost dostala zlověstnou přezdívku Hrdlořez.
Sultáne, žádám vás, zvažte to.
Stavba na římské straně je vyprovokuje.
Vše uvnitř zdí Konstantinopole patří Římanům,
cokoli za hradbami patří mně.
Çandarlımu se ten nápad nelíbil
a sultánovi povídá,
„Evropané by se mohli proti nám spojit.
Papež by mohl proti nám poslat armádu
a ve snaze získat Konstantinopol bychom mohli o všechno přijít.“
Mehmed na to, „Jdi se vycpat.“
Hrdlořez je postaven za pouhé čtyři a půl měsíce,
čímž je učiněn další krok k válce mezi Osmany a Římany.
Císař Konstantin posílá k Mehmedovu dvoru vyslance,
aby se ohradili proti stavbě pevnosti.
Tvrdí, „Je to římské území.
Váš otec měl aspoň tu slušnost požádat o povolení,
než něco takového udělal.“
Pošle je pryč, ani je nevyslechne.
Konstantin tedy vyšle další posly,
tentokrát s nákladem darů a ptá se,
„Můžete nás aspoň ujistit,
že to neznamená útok na Konstantinopol?“
KONSTANTINOPOL HLAVNÍ MĚSTO BYZANTSKÉ ŘÍŠE
Mehmed jim dá useknout hlavu a nechá Konstantina, aby si učinil svůj závěr sám.
Jsme v bezpečí!
To nejde nechat jen tak!
Musíme vzdorovat.
Musíme tomu mladíčkovi udělit lekci.
Ať okusí, co je to římský políček.
A kdo mu ho prosím uštědří?
Vy?
Mehmed je nebezpečný, ale násilí nic nevyřeší.
Musíme se vyhnout konfliktu, dokud nedorazí pomoc z Evropy.
Pokud jsou katolíci naše jediná naděje, jsme ztraceni.
Pravou rukou Konstantina byl Lukáš Notaras.
Byl velkovévodou,
což byla obdoba osmanského vezíra nebo ministerského předsedy.
Radši bych tady uvnitř viděl sultánův turban než kardinálův biret.
Konstantinopol je centrum pravoslavného křesťanství.
Jako většina města a císařova dvora,
Notaras je Řek a ortodoxní křesťan,
nedůvěřuje evropské katolické církvi,
což je schizma trvající už 400 let.
S osmanskou hrozbou
město zoufale potřebuje od papeže vojáky i lodě.
V očích Boha jsme všichni bratry.
Vyslanci jsou na cestě do Vatikánu
i ke všem evropským dvorům,
aby zajistili pomoc s naší obranou.
Janovské vojsko už míří k městu.
První z mnoha.
S Boží milostí, papež pošle vojáky v příštích týdnech.
Ať žije císař!
Notaras je nejbohatší muž v Konstantinopoli,
jeho obchodní zájmy sahají od Anatolie až po Itálii.
Nikdo by ve válce s Osmany neztratil tolik, co on.
Pošli to našemu tureckému příteli.
MĚSTO SELYMBRIA 70 KILOMETRŮ OD KONSTANTINOPOLE
Ty prohnaný starý kozle.
Pašo Halile.
Çandarlı Halil byl velkovezír, zkušený a respektovaný státník,
známý také jako Řek Halil,
protože nechtěl, aby Mehmed dobyl Konstantinopol.
Neviděl v tom žádný přínos.
Nebo ho možná Řekové podplatili, aby to Mehmedovi vymluvil.
Jsem rád, že sis udělal čas, pašo.
Ale vidím, že asi nemáš dobré zprávy.
Sultán se nenechá zviklat.
Válka uškodí nám všem...
a vašim zájmům ve městě.
Mír je mnohem přínosnější.
Je namyšlený, mladý,
je přesvědčen, že si podrobí Západ,
jako si Alexandr podrobil Východ.
Lukáš byl zřejmě nejbohatší muž Balkánu.
Snažil se to uhrát s každou stranou.
Pořád se ještě mluví o tom, že císař pustí prince Orhana.
Císař je ochotný ho vyzbrojit.
Džbánkem vína?
Řekni sultánovi, že císař by raději žil s Osmany v míru.
Postarám se o to,
a můžem se dohodnout, aby nedošlo k válce.
Ale...
jestli je sultán posedlý obsazením města,
nechci ani pomyslet, jak umíráš po jeho boku,
ve válce, které se dalo zabránit.
A když to bude obráceně...
budu na tvé popravě sedět v první řadě,
drahý příteli.
Za to bych ho měl popravit.
- Prolhaný pes! - Mehmede, trpělivost.
Té mi teď opravdu moc nezbývá.
Zatím je moudřejší ho mít nablízku.
Zamysleme se nad tím, jak je důležitá kontinuita
pro nového, poměrně nezkušeného sultána.
Přijít a hned začít vyhazovat nebo popravovat lidi,
tím si moc přátel nezískáte,
takže jde spíš o taktické rozhodnutí.
Využije ho, dokud je užitečný, pokud se osvědčí, tak fajn.
Pokud ne, časem se ho zbaví.
Třeba můžeš jeho lehkovážnost využít
ve svůj prospěch.
Kde je tvůj pán? Pašo Halile!
Pašo Zagane,
co to má znamenat?
Sultán chce, aby ses dostavil do paláce.
- Teď? - Neprodleně, pašo Halile.
- Okamžik, obleču se. - Samozřejmě.
Sultáne, přivedli jsme pašu Halila.
Můj sultáne.
Mohu prosím něco říct?
Co je to?
To je...
Je zvykem přinést dary, když si vás uprostřed noci zavolá sultán.
Nepotřebuju tvé zlato, pašo. Potřebuju, abys poslouchal.
Vstaň.
Zvedni se.
Právě jsem se probudil ze snu.
Viděl jsem svého otce.
Své předky.
Osmana.
Ukázali mi cestu vpřed.
Přivedla mě do Konstantinopole.
Brány města se rozletěly.
Kráčel jsem přímo k chrámu Boží moudrosti
a tam...
jsem viděl samo červené jablko.
Dostal jsem ho.
Rozumíš, pašo.
Bůh...
mi to zjevil.
Nařídil mi,
abych dobyl Konstantinopol.
Nemám jinou možnost, než ho poslechnout.
Podle proroctví je Konstantinopol červené jablko.
Přijde válečník,
který se zmocní tohoto centra pravoslaví, vyrve jej křesťanům
a dá ho islámskému světu.
V mém vidění jsi byl i ty po mém boku.
Oddaný učitel, můj věrný služebník,
velitel mé strašlivé armády,
zcela oddaný našemu osudu.
To také jsem.
Mám tedy v tomto úsilí tvou podporu.
Mehmed se zachoval velmi chytře.
Dokázal ho ukonejšit,
aby ho mohl využít.
Coby velký vezír, Çandarlı Halil je druhý nejmocnější muž
Osmanské říše.
Mladý sultán musí mít jeho plnou podporu
k útoku na Konstantinopol.
Věděl jsem, že se na tebe můžu spolehnout, pašo.
Dobrou noc.
Osmanská válečná mašinérie se dává do pohybu.
Za půl roku Mehmed sestaví 80tisícové vojsko
připravené táhnout na Konstantinopol.
Mehmedovi vojáci dobyli a zničili
pár zbývajících římských základen za hranicemi Konstantinopole,
čímž dostali císaře do ještě větší izolace.
Největší přírůstek osmanské válečné mašinérie
má ale teprve přijít.
Tvá pověst tě předchází, Orbane.
Slyšel jsem o tvých zbraních.
Ano, sultáne, ale mé nejnovější nejsou obyčejné zbraně.
Na zničení theodosiánských hradeb potřebujete obrovské dělové koule.
Znám je a vím o jejich slabinách.
Otče, tady to je.
Otče!
Odpusťte, můj pane.
Můžu?
Tohle.
To je moje nové dělo.
Je dlouhé osm metrů,
největší, jaké bylo kdy navrženo,
říkám mu Bazilika.
- Můžeš to postavit? - Ano.
Ano, sultáne.
Střílí koule, které mají dva a půl metru.
Tahle zbraň by prorazila i babylonské hradby.
I když vím, že s Babylonci nemáte žádné sváry.
- Jsi Maďar? - Ano.
- A křesťan? - Ano.
Proč ty vynálezy nenabízíš Konstantinovi?
Mé znalosti mají jistou cenu.
Císař si je nemohl dovolit.
A samozřejmě,
vy jste pravý vládce těchto zemí.
Kdo je ten mladík?
Jakub, můj syn a učedník.
Jediný, kdo tomu rozumí stejně dobře jako já.
Jednoho dne vyrobí ještě větší dělo než je Bazilika.
Kolik za to chceš?
Deset tisíc dukátů.
Ty máš teda taky pěkně velké koule, příteli.
Střelné zbraně na bitevním poli jsou tu už několik desetiletí,
ale děla takové velikosti
byla pro většinu nepředstavitelná,
a tak Orban jde do světa za různými lidmi
a nabízí své služby jako výrobce děl.
Jestli ta zbraň dokáže zničit hradby Konstantinopole,
dostaneš čtyřikrát tolik.
Na bojišti ale musí být do tří měsíců, to je má podmínka.
Zaber!
Představa, že je možné vybudovat takovou zbraň, je pozoruhodná,
zvlášť proto, že první střelné zbraně byly náchylné k výbuchu.
Jedná se tedy o velkou kovovou rouru,
strčí se tam spousta střelného prachu, pak se zapálí,
aby se odpálila střela,
u níž je poloviční šance, že vám bouchne přímo před nosem.
Je to obr, největší dělo, které kdo dosud vyrobil,
při jeho střelbě v polích kolabují zvířata,
ženy začnou předčasně rodit,
nikdo nic takového v životě neslyšel, má dostřel přes 1,5 kilometru.
Je to neuvěřitelná věc.
Mehmedova superzbraň je převratná...
ale Konstantin má svou vlastní tajnou zbraň,
janovského žoldáka Jana Giustinianiho Longa.
Je to statečný člověk, takový drsňák,
který je znám coby odborník na obranu opevněných měst.
Byl to pirát, který přepadával hlavně lodě z Egypta,
až tak, že ho janovská vláda
musela zažalovat,
a tak utekl, aby nemusel před soud.
Své služby nabídl císaři.
V kronikách stojí, že mu císař slíbil ostrov Lémnos.
Zdravím tě, Giustiniani.
Rád vás všechny vidím.
Takže...
seznámil ses s naší...
situací.
Ano.
Co na ni říkáš?
Podle mých odhadů
nemáte ani 7 000 vojáků.
Není to ideální, ale věřím, že díky vaší oddanosti...
„Oddanosti“?
S vaší...
věrnou pomocí Osmany porazíme.
Budeš velitelem pozemních vojsk.
Je třeba bránit přes 20 kilometrů hradeb, císaři.
Ano,
ale...
vyslal jsem lidi ke všem spojencům v Evropě.
Každým dnem očekáváme posily od papeže.
Pak budeme v lepší formě.
Odpusťte...
ale v mé branži
očekávání stojí lidi život.
Chcete-li mít mou důvěru,
ať už mě odměníte jakkoli,
musím mít i tu vaši.
Císaři.
Pane Giustiniani...
osud města je ve vašich rukou.
Nebojte se, můj pane.
Osmani nemají rádi dlouhé obléhání
a my máme tyto velké, krásné hradby.
Můj pane, je to, jak jste předpokládal.
Císař svěřil obranu tomu Janovanovi.
TŘI TÝDNY PŘED OBLÉHÁNÍM
V březnu roku 1453
Osmani vyrazili na 238 kilometrů dlouhý pochod ke Konstantinopoli.
Osmanská armáda byla dynamická, rostoucí entita.
Na rozdíl od Evropanů, měli jednotné velení.
Když tyto křižácké armády napadly Osmany,
skoro nikdy neposlouchaly vrchního velitele.
Každá jednotka si dělala, co chtěla.
Hnali se za co největší slávou,
ale Turci měli ústřední velení.
Na Balkáně nebyl nikdo, kdo by je zastavil.
Nejobávanější bojovníci z Mehmedovy armády jsou janičáři,
bývalí křesťanští otroci zajatí v dětství.
Přijali islám a po důkladném výcviku se stali sultánovou elitní jednotkou.
Ve 14. století se z těchto zajatců stane profesionální armáda,
která je stálá, vždy připravena k boji.
Je to první stálá armáda v Evropě. Poprvé v dějinách.
Stanou se páteří tohoto impéria.
Osmanská armáda dorazí na okraj Konstantinopole
o Velikonocích, v nejsvětější den křesťanského světa.
Když se člověk podíval z hradeb,
musel se mu naskytnout neuvěřitelný pohled.
Profesionální armáda se tu nepotulovala
od časů starověkého Říma.
Takže museli působit děsivě.
Neumím si představit, co musel cítit Konstantin.
Doufal jsem, že se to nikdy nestane.
Jednou se to stát muselo, císaři.
Důležité je, co podnikneme zítra.
Mehmed prochází bitevní pole,
kde se 23 armád, včetně jeho otce, snažilo město dobýt, ale bez úspěchu.
On sám neví, co ho čeká.
Existuje jeden, dobře známý hadís.
Hadís je výrok proroka Mohameda
a tento říká „La tuftahanna ālqostantynjatu“.
„Není pochyb, že vy, islámský národ, si podrobí Konstantinopol.“
„Fa lanyama alamyru amyruhá.“
„A jak skvělý bude jeho vojevůdce, vládce tohoto národa.“
„Wa lanyama aldžajšu dalika aldžejš.“
„A jak úžasná, jak skvělá bude armáda,
vojsko tohoto národa.“
Tento rámec, že jednou se najde význačný vojevůdce,
který dobude Konstantinopol,
začne být pro Mehmeda důležitý.
Ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého.
S tím si nevystačíme, otče.
Paní?
Jste dcera Georgia Sfrantzése.
Jmenuji se Therma, pane,
chcete-li mi tak říkat.
Nikdy jsem neviděla tolik lidí na jednom místě.
Zdá se, že sultán je odhodlán bojovat,
nejdřív se ale musí dostat přes hradby.
Zahyne spousta lidí.
Nemám v úmyslu zemřít.
6. DUBNA 1453
Dne 6. dubna Mehmed posílá císaři poslední nabídku k příměří.
Obléhání se řídí různými kulturními normami,
a některé z nich jsou specifické pro islám.
V Koránu je stanoveno několik válečných pravidel, která předpisují,
jak by se mělo s lidmi jednat, dá se jim tedy příležitost
rozmyslet se
a vyjednat novou smlouvu.
Dá se jim šance vyhnout se
možnému krvavému boji.
Náš milosrdný sultán Mehmed ušetří obyvatele města,
neublíží jejich rodinám,
ani nepoškodí jejich majetek.
Pokud se dobrovolně vzdáte,
obyvatelé Konstantinopole si mohou svůj majetek nechat.
Nebude se rabovat.
Na oplátku
otevřete brány města
a políbíte ruce našeho sultána.
Sultán Mehmed bude jediným vládcem Římanů.
Brzy zjistíme, zda císař miluje město natolik, aby pro ně zemřel.
Nabídku odmítli, sultáne.
Připravte děla.
Připravte se, chlapi!
Připravte děla!
Připravena!
Pal!
Překlad titulků: Anna Redjem Záhorská