- Това беше едно от най-силните приложения
виждали сме от години,
и вашето есе докосна много хора от комисията.
- Е, просто искам да благодаря отново,
за подкрепата и всичко, което сте направили за мен.
- Доказахте, че заслужавате да бъдете тук, Ребека,
и ще бъдете истински актив
към програмата за сестрински грижи по неврология .
И искам да ви уверя, че тук има хора
които разбират вашата ситуация.
Ние сме много разнообразна група,
и някои от нас имат личен опит, подобен на вашия,
с уникални и предизвикателни семейни обстоятелства.
Мисля, че засега сме покрили всичко.
Много се радваме, че сте тук.
- Развълнуван съм, малко уплашен, но много развълнуван.
Никога досега не съм бил в самолет.
- Няма да е дълъг полет.
Ако всичко е покрито от твоя край,
ще се видим тук на 17-и.
- 17-ти? Това е след седмица.
- Имаме много земя, която да покрием
за да ви хванат всички.
Това е много специално обстоятелство
и за да сте сигурни, че няма да изостанете
ще се нуждаем от вас възможно най-скоро.
- Да, да, да.
17-ти. Аз ще бъда там.
- Ти знаеш какво да правиш.
- Хей аз съм.
Надявах се да вземете.
Вижте, скоро се насочвам към работа.
И се чудех дали може би бихме могли да се срещнем след това.
Ще свърша в 3:00, за да мога да дойда след вас?
Знам, че ще станеш.
Просто се регистрирайте, нали?
Трябва да говоря с теб за нещо.
Обичам те, чао.
- Хей, всичко наред?
Бека?
- Хей. - Хей.
- Да, хей, всичко е наред.
- Е, как мина?
- Какво?
- Мислех, че сте се обадили днес?
- О, да, мина чудесно.
Искат ме там за 17-и.
- Мамка му, това е като следващата седмица.
- Да.
- Това е хубаво нещо, нали?
- Страхотно е, искам да кажа, невероятно е.
Просто ...
- Все още не си казал на Ричи.
- Той е на добро място.
Знаеш ли, не искам да го разбърквам.
- Ако е на добро място,
тогава е най-доброто време да му кажеш.
Той ти е брат, ще разбере, нали?
- Пощенската ви кутия е пълна.
За да слушате вашите съобщения, натиснете -
- Знам какво казахте онзи ден
за това, че не всичко е спешен случай.
И не се опитвам да те изплаша или нещо подобно
защото всичко е под контрол.
Но нещо става
и не искам да влизам в него по телефона
защото наистина трябва да сте тук
за да разберем какво се случва
и наистина мисля, че ще ви взриви ума.
Вдигни, вземи, вземи!
Вдигни, вдигни, Бека, хайде.
Не ме карайте да прося, просто дойдете веднага щом получите това.
Както казах, ако започна да се занимавам с това,
ще мислиш, че съм луд и не става дума за това.
Наистина трябва да сте тук.
Трябва ми помощта ти.
Моля те, Бека, не го правя.
Ти знаеш какво да правиш.
- Сега какво?
- Ричи ми остави няколко странни съобщения
и сега той не вдига.
Добре ли е, ако просто избягам и го проверя,
просто приключи с това
и след това ще се върна след 30 минути, върхове.
- Добре, но трябва да го направиш бързо.
Той ще се появи тук, след като играта започне.
- Сега се връщам.
- Хей, Бека?
Обещай ми, че ще му кажеш.
- Ребека?
- Да.
- След 100 метра завийте надясно.
Преизчисляване.
- Ще ни отведе направо в обход,
което просто ни отвежда в друг отклонение. Няма логика.
Завийте надясно, не, затворено е.
Върнете се по този път.
Познайте какво, закъсали сме .
- Преизчисляване.
- Музиката?
Толкова съжалявам.
- Продължава цяла нощ.
Ако не е тази музика, това е тази вибрация.
Разтърсва цялата сграда.
Знам, че казах, че повече няма да се обаждам на ченгетата,
но някои от нас трябва да работят, нали?
Някои от нас се нуждаят от малко спокойствие и тишина.
- Напълно го разбирам.
- Не мисля, че го правиш, Ребека.
Защото ако го направите, това няма да продължава да се случва,
но продължава да се случва.
- Ами сега ще отида да се справя с това.
- Няма нужда, обадих се на супер,
той ще дойде тук утре светъл и рано
и той ще си поговори малко с брат ти.
- Защо направи това?
- Защото съм го имал, нали?
Или брат ти, или аз.
И аз не си тръгвам.
- Страхотен.
- Извинете, не съм приключила с разговора.
Тези хора са такива боклуци!
- Ричи!
Ричи!
Какво по дяволите?
Не!
Не не не!
Не.
- Хей, благодаря, че се появи накрая.
Хей, земя да ...
- Ричи!
- Бека!
- Покрийте се!
- Имах най -странния сън.
- Не, мислех, че си в килера.
- В килера.
- Ти си в килера.
- О!
Нали.
- Какво, по дяволите, става, Ричи?
- Хайде!
Добре, гледайте.
Това е третият ми опит.
Записвам всичко в списание,
което е добре, защото тук наистина е размито, но.
Това е тотално умопомрачение.
Знаеш ли, виждайки се мъртъв.
Просто, искам да кажа,
уау, виждал съм халюцинации и лайна, но ...
Това, това е
Искам да кажа, че това е реално.
- Изключи го.
- Чакай, задръж, има още.
Така че продължавам да се събуждам дупето гол
и отначало си помислих, че това е плесен
Или нещо такова
но мисля, че е нещо съвсем различно.
Доколкото мога да разбера, тук се случва.
Добре, тук става странно.
Вижте!
Видя ли това?
Не мога да го взема на касета, защото продължава да бърка.
Но ти беше тук, какво видя?
- Какво имаш предвид?
Не бях в стаята.
- Не можеше да дойдеш пет минути по-рано!
Чакай къде беше?
Цял ден ти се обаждам.
- Аз бях на работа.
Когато получих съобщенията ви, се опитах да ви се обадя
но не си вдигнал.
- Да, не знам какво направих с телефона си.
Вече сте тук, това е страхотно.
Трябва да обърнеш внимание.
Добре, просто остани там, една секунда.
- Спряхте ли да пиете хапчетата си?
- Не.
Да, харесва ми ... това е извън смисъла.
Какво не е наред?
Не виждаш ли какво става?
- Не, виждам какво става, Ричи,
и нямам време да се дърпам
в друг от странните ви арт проекти.
По дяволите, мислех, че нещо се е случило!
- Нещо се случи!
- Искам да бъда тук и искам да ви помогна
но трябва да тръгна точно сега.
Приключих в 3:00, мога да се върна тук
и можем да разберем това заедно.
- Моля те, моля те, Бека.
- Сега виждам, че в момента нещата са наистина интензивни.
Добре, добре, но ще се върна.
Но имам нужда от теб, за да спреш музиката
и спрете каквото и да е дотогава, нали?
Добре.
- Бека, не мога да разбера това , без да гледаш.
Добре, моля те, просто, трябва да гледаш.
Моля те, просто остани.
Не, просто вижте, добре, вижте!
Виж!
- Хей, всичко наред?
- Да, по-лошо е, че си мислех.
- Добре ли е Ричи?
- Да, той не изглежда толкова добре.
А, мисля, че още не мога да си тръгна.
Ще ти се обадя по-късно, нали?
Какво става, по дяволите , Ричи?
- Всичко е тук, което е добре
защото нещата тук горе са малко объркани.
Добре, виждаш ли?
- Какво става, по дяволите!
- Просто се отпусни, добре, отпусни се.
- Отпуснете се? Отпуснете се!
По целия апартамент има мъртви тела , Ричи.
Твоите мъртви тела!
- Просто млъкни, добре!
Съжалявам, съжалявам, това беше много подло.
Обичам те.
Виж, просто слушай.
Обадих ти се, защото се случи нещо лошо.
Убих се.
Но тогава се случи нещо невероятно.
- Не разбирам.
- Вече умрях три пъти.
И се връщах три пъти.
Но не знам как.
Мислех, че видеото ще го заснеме
но видяхте какво се случи.
Така че трябва да бъдеш видеото.
- Какво имаш предвид?
- Имам нужда от теб в моята стая, за да наблюдаваш само какво се случва след това.
- Добре, и къде ще бъдеш?
- Ще бъда мъртъв.
- Какво? Изчакайте!
Какво имаш предвид?
- Ще се самоубия.
И трябва да си тук
просто да наблюдаваме какво се случва след това.
- Не.
- Бека, моля те. - Не, няма как!
Не смей!
- О, не, не го правиш.
- Ти се върна.
- Ричи, това трябва да спре, точно сега, добре.
Музиката и каквото и да е това, трябва да спре.
- Не се опитвам да те плаша, добре.
Разбрах, това е наистина странно.
Но се огледайте наоколо.
Не си го измислям.
Не правя спирала, това се случва.
Така че нека просто, разбирате ли, да продължим с него.
- Не ми е приятно с това.
- Вече е направено.
- Какво вече е направено?
- Взех нещо, когато ти излезе.
Така че ще започне доста скоро.
- Господи, Ричи!
- Добре е, добре е, наистина.
- Боже мой.
- Не, не, не, добре съм.
Добре съм, наистина.
Добре съм.
- Трябва да те отведем в болница, Ричи.
- Ъъъ.
Видяхте телата ми.
Просто ми се довери.
Ще се върна, обещавам.
Когато си отида, влез в спалнята ми.
Запишете какво виждате.
Това е като когато имах топлинен удар в Хамптън Бийч.
- Не точно.
- Цяла нощ държахте ръката ми .
- Спомням си.
Спомням си, когато бяхте блъснати на абитуриентската ми среща
преди дори да имаме възможност да си тръгнем.
Защото си изпил цяла бутилка шнапс.
- Дарил нещо.
- Дарил Фридман.
- Той го накара да дойде.
- Спомням си миналата година, когато ми се обадиха от ченгетата
в 3:00 сутринта, казвайки, че са ви откарали в болницата.
Как се чувствах, когато те видях в онази стая.
Мислех...
Няма значение.
Ричи, трябва да ти кажа нещо.
О!
Ти пишка!
Ричи?
Боже мой...
- Какво, по дяволите , правиш в апартамента ми?
- Облечи малко дрехи.
- Гладен съм.
Защо изглеждаш толкова изплашен?
Какво по дяволите е това?
Нали.
- Колко пръста?
- Хайде.
Три.
- Докоснете носа си с показалеца.
Сега докосни пръста ми.
Как се чувстваш?
- Раздразнен.
- Наистина.
- Не знам, мозъкът ме боли.
- Добре, боли ли как?
Като, остър, пулсиращ?
- Като размито, или нещо такова, просто ...
Както мога да си спомням неща
и аз също не го правя.
Всичко това е просто наслоено върху себе си.
Така че съзнанието ми наистина се износва.
Като ако правите копие на касета
това вече е копие на касета, знаете ли какво имам предвид?
- Не наистина.
- Добре добре.
Спомнете си аудиото , което направих
с гласовете на мама и татко, когато бяхме деца?
Така че, ако сте използвали една и съща лента, отново и отново и отново,
напред-назад, после звукът,
започва да става наистина странно
и можете да чуете всичко, което току-що сте записали,
но тогава всичко останало започва да избледнява на заден план
и тя се влошава и е слой по слой.
Така че новите неща, които записвате, звучат страхотно.
И тогава старите неща, не толкова.
- Добре, значи сте като копие на копие на копие.
- На копие.
- Какъв ден е?
- вторник.
- Събота е.
- Да, добре, може да бъде.
Никога не знам кой е денят от седмицата.
- Добре, коя година е?
- 2019.
Защо правим това?
- Е, може да имате мозъчно увреждане.
- О, по дяволите.
- Или, не знам, току-що си се родил
така че умът ви изгражда нови пътища.
Искам да кажа, че невроните и синапсите стрелят
през мозъка ти като пръскане на куршуми.
Което всъщност може да обясни забавянето.
Искам да кажа, особено краткосрочната загуба на паметта.
Покажи ми белега си.
Боже мой.
Вие сте като, същото.
- Добре, знаеш ли какво, спри.
Трябва да си взема нещо за ядене.
- Като, точно същото.
- Значи не мога да умра.
Аз съм като, безсмъртен.
Бека, мисля, че съм добре.
- Вземи ги.
- Добре, добре.
- Добре.
- От това.
- Да.
- Има смисъл.
Раждайки се и всичко останало,
затова изглежда като влагалище, нали?
- Прилича ми по-скоро на задник.
- Знаете ли, че Салвадор Дали имаше брат
който е починал преди да се роди?
Чието име беше и Салвадор Дали.
Родителите му бяха убедени
че той е прераждане на по-големия си брат.
Искам да кажа, че един от Салвадор почина точно девет месеца
преди да се роди Салвадор две.
Той твърди, че е прекарал целия си живот в опити да излезе
от сянката на другия Салвадор,
да го изчисти от живота му
за да може да се превърне в неговото истинско аз.
Напълно има смисъл за мен сега.
- Носеше и омар за шапка.
Може би той просто беше луд заради лудостта.
- Да, може би.
- Знаете поговорката,
повтаряйки същите модели
и да очакваме различни резултати ...
Направихте това няколко пъти сега, нали?
Продължаваш да се връщаш.
Нищо не се променя.
И какво, ако просто сте спрели?
Приемете резултатите, както се представят.
Не е нужно да излизате зад ничия сянка.
- Хм, не знам, тогава какъв е смисълът?
- Може би въпросът е в това , че трябва да живееш.
Може би продължавате да се връщате,
защото трябва да си тук.
- Наистина съм изчерпал начини да се самоубия.
Е, всички чисти начини.
Започва да узрява тук.
- Майната му, Мат нарече супер!
- Добре и?
- Така?
Той ще дойде сутринта.
- Чудесно, той може да оправи стената в спалнята ми.
- Ричи? - Добре, той не може да поправи това.
Защото какво, ако случайно се самоубия,
не искаме да го запечатваме.
- Не, телата, Ричи.
Ако се появи, определено няма да види това по пътя
че го виждате.
Начинът, по който го виждаме аз и ти.
И той също няма да ни позволи да обясним.
Той ще се обади на ченгетата и те ще ви отведат.
- Отведете ни.
Как ще разберат , че не си съучастник?
- Ще спреш ли да се шегуваш?
Можете ли поне да ме погледнете?
- Добре, извинявай.
И така, какво правим?
- Има само четири, нали?
- Да видим.
Във ваната има токов удар .
Виси в килера.
Задушаване в кухнята.
- OD'd на дивана.
- Значи това са четири, което ме прави късметлия номер пет.
Значи имаме нужда от четири бъчви и малко киселина
Или нещо такова.
- Да, Ричи, имаш ли четири бъчви
и толкова сярна киселина?
- Не, нямам.
Нали?
- Не, не, не го правя.
Имате ли старата кутия с инструменти на татко?
- Да, така мисля.
Добре съм.
- Това е единственият начин.
- Никога преди не съм хаквал тяло,
камо ли собственото си тяло.
Не правите ли такива неща през цялото време?
- Не!
- Добре, чух те да говориш за дисекция на тела.
- Добре, направил съм го, но не го правя постоянно.
Не е като хоби.
--Домат, tomahto.
Това ще стане объркано.
- Имате ли торбички за боклук?
- Обърнато ли е?
- Да.
- Не позволявайте да ви разсейва , натиснете го.
Натисни го!
- Господи, Ричи, изключи го!
- Извинете!
- 35, изглеждаш толкова млад.
- Изключено е, нали?
- Да, изключено е.
Мислите ли, че все пак ще работи?
- Никога повече не ме пълзете.
Добре? - Добре, извинявай.
Но мислите ли, че ще продължи да работи, тостера?
Ох ох.
- Не смей да повърнеш.
- Няма, няма, добре съм, добре съм.
Добре съм.
Мога да го направя.
Мога, мога да направя това.
Доста е прецакан , а?
- Моля, недей.
- Имаш нещо, няма значение.
- Имате ли още чанти? - Да.
Мамка му, Бека, съборих чантата ти.
- Просто го остави.
Ще се справим по-късно.
Какво отнема толкова време?
- Какво по дяволите е това?
- Моето писмо за приемане.
- Очевидно за какво?
- Училище.
- Очевидно!
- Исках да ви разкажа за това.
Ето защо се обадих по-рано и казах, че искам да поговорим.
- Да, добре, сигурно съм си изпържил телефона
когато се ударих с ток.
Разбрахте това миналия месец.
Кога щяхте да ми кажете?
- Днес.
Чаках точното време,
но не беше точното време.
- Кога кандидатствахте?
- Няма значение.
- Няма значение?
Очевидно това има значение, Бека,
защо не ми кажеш това?
- Защото аз не отивам.
Добре, няма да отида!
- И защо не? - Защо не?
Защо мислиш?
Мислите, че мога да се движа из цялата страна
когато такива неща винаги се случват?
- Наистина, подобни неща?
- Да, имам предвид не точно така,
но винаги има нещо!
Винаги има някаква криза с теб, която трябва да ...
- Какво, кажи го.
- От това трябва да те спася.
- Не съм дете.
Кой се грижеше за теб, когато майка умря,
защото по дяволите не беше татко.
- Трябваше да се грижиш за мен,
ти беше по-големият ми брат.
- Направих, когато той надмина себе си, шибано глупав,
Бях там и те пазех!
Помниш ли това!
Това бях аз!
- Да, добре, много се промени оттогава.
- Какво трябва да означава това?
- Забрави, няма значение.
- Не съм искал да бъда такъв.
Не поисках промени в настроението.
Не поисках парализиращата депресия.
Не поисках гнева.
Не исках постоянните мисли да се самоубия.
И ти влизаш тук и ме лъжеш.
И ти ме гледаш като луд.
Хората ме гледаха така
за целия ми живот.
Не мислех, че ще го направиш.
Ти беше единственият човек, който не ме погледна
сякаш бях шибан изрод.
- Добре е, добре е , съжалявам.
Беше наистина дълга нощ.
Искам да поговорим за това и ще го направим.
Но първо трябва да се справим с други неща , добре.
А сега защо не си вземете малко почивка.
И ще се справя с това още сега.
Добре.
- Какво?
- Къде е другото тяло?
- Какво!
- Къде е другото тяло?
Не ставай.
О, мамка му.
- Да, кой е?
- Хей, Бека е.
- Сериозно ли сте?
- Да, заключих се.
Наистина съжалявам.
Опитах да жужа с Ричи, но той има слушалки
защото се опитвахме
за да намали шума и всичко останало.
И забравих шлаковия блок--
- Достатъчно!
- Благодаря ти.
Съжалявам.
- Ако не някой от вас вдига куп шум,
това е другото.
Знаете ли, всеки един писък, който направите тук, отеква
през цялата сграда.
- Виж, Мат, знам, че сме изпитвали пълна болка
в дупето ти тази вечер.
Просто много се случва.
И знам, че това не е оправдание, разбирам.
Мога само да си представя какво трябва да е да си негов съсед.
- Задръж. - Не.
Не, не, не, това е, аз ...
- О, Исусе, чието тяло имаш тук?
Просто, за да знаеш,
Не обичам непрекъснато да бъда лошият.
- Да, знам чувството.
- Сигурен съм, че го правите.
- Да, понякога може да е малко поразително
но предполагам, че това е семейството, нали?
Не можеш да живееш с тях,
не можете да ги накълцате и да ги изхвърлите с боклука.
- Слушай, не е моето място
но в един момент ще имате
за да го остави да изчисти собствената си бъркотия.
Сигурен съм, че имате по-добри неща за вършене.
- Да, ще бъдете изненадани.
Известно време си мислех, че нещата ще са различни.
Но той се нуждае от мен,
ето ме тук.
- Защо той не ви помага за промяна?
- Е, не знам дали знаеш,
но Ричи има някои проблеми с психичното здраве.
- Не казваш.
Добре, добре, просто се наведете в коляното си
и повдигайте с крака, а не с гръб.
Хайде.
- А, благодаря.
- По всяко време.
Това беше последният път.
- Хей, благодаря.
- По всяко време, не.
Лека нощ.
Запази тишината, нали?
- Хей, слушай--
- Моля, само, можеш ли да ми дадеш пет минути?
Просто, имам нужда от почивка.
- Сигурен.
- Господи, Ричи, музиката!
- Накрая сте будни.
- Всичко, което исках, беше пет минути.
- Това беше повече от пет минути.
- И така, заспах, и какво от това.
Мм, може би трябва да поръчаме пица или нещо подобно.
Защо се държиш толкова странно?
- Бека -
- Мамка му, какво казах за проклетата музика!
- Бека, почакай.
- Какво по дяволите е това?
- Пробвах нещо.
- О, Боже.
- Бека!
Имах го с теб!
Бях повече от търпелив.
Всмукваш ме с твоята тъжна момичешка песен и танц.
Като глупак си падам по него.
Ами не повече, добре!
Обаждам се на ченгетата.
- Ще се обади на ченгетата.
- Не го отваряйте! - Трябва да!
Хей, Мат, как върви?
- Лошо, Дик, какво мислиш?
Среднощ е и все още съм буден.
- Да, съжалявам за музиката,
Просто си чистя главата.
- О, да, ами не можеш да правиш това на хората, нали?
Имам права.
- Съжаляваме.
Казах му да го намали.
- О, добре, това го решава тогава
защото този дава две глупости какво му казваш, а?
- Добре, знаеш ли, музиката е изключена,
няма да продължи отново, всичко е наред.
Така че, просто се върнете във вашия апартамент.
- Какво мислиш, че правиш?
Не смей да ми затвориш вратата.
- Ей, махай се оттук!
- Добре.
- Ооо.
- Тук мирише на смърт.
Не знам какво очаквах от такива като вас двамата.
Навсякъде има боя, това място е кочина.
Какво по дяволите е това?
- Не е как изглежда.
- Ти направи това?
Боже!
По дяволите ... ти стои далеч от мен.
По дяволите!
Ей, махни се от мен.
Исусе Христе, вие сте шибани психопати.
Знаех го, знаех го.
О, Боже мой.
- Мат, не, моля те.
- Затвори си устата. - Моля, можем да обясним.
- Обяснете го на ченгетата, миси, добре.
Отдалечи се от мен.
Стой далеч от мен.
- Моля, моля не.
- Кучи син!
- Ако просто спряш и изслушаш за минута.
- Току-що получих този телефон.
Знаете ли колко струва това?
Повече от живота ти. - Недей!
- О, смея те!
- Защо направи това?
- Щеше да се обади на ченгетата.
- С какво?
По дяволите, Ричи, продължаваш да правиш всичко по-трудно.
Защо не можеш просто да ме изслушаш веднъж?
- Не мисля , че това е много честно.
- И какво правеше с тази ръка?
- Е, намерих го в банята
така че току-що започнах да рисувам с него.
Искам да кажа, хайде, колко шибан авангард е това, нали?
- Оставихте доказателства в хола.
- Какви доказателства?
Жив съм.
- Никой няма да си помисли, че това е твоята ръка.
- Точно копие.
- Минахме през това.
Ръката ти е прикрепена към тялото ти, Ричи.
Това, не е, помниш ли?
- Да, добре, добре, така.
Да, почакай.
Защо просто не го убием?
- Ние не убиваме никого.
- Просто ме изслушай. - Не.
- Ако го убием ... - Ричи.
Ние не го убиваме.
- Изслушай ме, добре, само ми дай секунда.
Вдигнете го.
Вдигнете го, хайде.
- Разбирате ли, че това е отвличане, нали?
- Няма значение.
Нищо от това няма значение.
Ще бъде като мечта, нали?
Ако го убием.
- Не.
- Той ще умре тук,
тогава друг той ще излезе от там
и ще бъде сякаш никога не се е случвало.
- Откъде знаеш това?
- Просто ми повярвайте, всичко има смисъл.
- Не, няма смисъл.
Нищо от това няма смисъл.
Продължаваш да се връщаш, но откъде знаеш, че--
- Всички се връщат, Бека!
Слушай, не исках да се забъркваш в това, добре.
Но имах нужда от някой и ти си единственият, на когото вярвам.
- О, бууху. Нуждая се от теб,
ти си единственият, на когото вярвам.
Позволете ми да си дам почивка.
Хей, Дик, тя винаги ти помага.
Виждам я тук през цялото време,
тя почиства след теб,
изнасяне на боклука, вземане на хранителни стоки.
Може би ако престанете да се взирате през целия проклет ден,
ще видите колко много прави тя за вас.
- Добре.
- Не си по-добра, миси.
О, прекалено ме е страх да му кажа как наистина се чувствам.
Не мога да живея собствения си живот,
така че предполагам, че просто ще умра тук на кръста си.
И двамата сте гадни.
- Е, майната ти, Мат.
- Да, майната ти, Мат.
- Майната ми?
- Не знаеш за какво говориш.
Защо просто не му сложиш чорап в устата или нещо такова.
- Вярно ли е?
- Не, искам да кажа.
- Не искам да се страхуваш да говориш с мен.
- Ричи, не съм, просто.
Не съм, искам да мога да говоря с теб.
Искам да мога да ви разказвам неща.
- Да, трябва, искам да кажа, ние сме братя и сестри,
трябва да можем да говорим за всичко.
- Мога да ти се доверя, знам,
просто, трудно е, знаеш ли.
- Отиваш в шибания затвор, тъпаци.
- Ще млъкнеш ли.
- Не знам кой те е научил да връзваш възел,
но можете да добавите това към списъка с нещата, на които смучете.
- Вижте, трябваше просто да го убием.
- Ние не убиваме никого.
- Не ме убиваш.
Защото вече си мъртъв.
- Мат, Мат!
- Какво правиш?
- Как изглежда?
Мат!
Обадете се на 911.
- Защо да правя това?
Просто го оставете да умре.
- Сега!
- Вижте, случва се.
Губите си времето, той е мъртъв.
Вижте!
Казах ти.
Спри се.
Той е мъртъв, ти си губиш времето.
- Не.
- Ще сменим дрехите му.
Той няма да забележи разликата
и ще бъде сякаш никога не се е случвало.
- Не мога.
- Разбира се, че можете, лесно е.
Няма значение.
- Не, има значение, Ричи!
Тези неща имат значение.
Продължаваш да се държиш така, сякаш нищо не се е случило.
Но не мога.
Нося цялото това лайно през цялото време.
Ти не го правиш.
Не те интересува.
Мислех, че си мъртъв, още в онази болница.
Помниш ли това?
Ти беше мъртъв.
И тогава не беше.
И си помислих, защо той просто не може да умре?
Всичко би било много по-лесно.
- Бека, не мисли, че имаш нужда -
- О, о, добре.
Не мърдай, не мърдай, шш, шш.
- Какво стана? - Стана инцидент.
Всичко е наред. - Няма го.
- Какво ми направи?
- Хайде, хей, хей, всичко е наред.
- Бека.
- Ти си наред.
- Бека!
- Шш, какво?
Хей, добре си.
Просто, просто остани там.
- Няма го, къде отиде?
- Не знам.
Той е жив, така че може би просто е изчезнал.
Добре, вземи си нещата, отиваме в болницата
и не те оставям сам тук.
- Не, не можем да отидем в болницата, Бека,
защото не можем да отидем--
- Какво, по дяволите, по дяволите!
- Не ме оставяй!
Вие задници!
О, мамка му.
Той уби това нещо.
- А?
- Ако се е измъкнал, имаме толкова много проблеми.
- Това е невъзможно, не можеш ...
Пич, това беше лошо, човече,
ти смачка главата на това нещо!
Добре, слушай,
Знам, че това ще бъде малко поразително,
но можем да обясним всичко.
- Ричи?
- Хей момчета.
- По дяволите!
Не ме докосвай!
- Ричи!
- Съжалявам за музиката!
Помощ, Бека!
Бека, помогни ми, Бека!
Бека!
По дяволите!
Давай, давай, давай!
- Добре е, добре е.
Той ще се върне и просто ще му обясним всичко
за да избегнем всичко това.
- Какво стана?
- Той мина, но старият все още беше жив,
така че мисля, че нещо трябва да се е повредило.
И двамата са мъртви сега.
Може би трябва да го изчистим , знаете ли,
преди да се върне.
Може да е малко шокиращо.
Добре, хвани краката му.
- Какво се случва? - Не знам.
- Защо не излиза?
- Не знам.
Това никога не се е случвало досега.
Очевидно все още съм тук.
- Има ли нещо вътре в мен?
- Защо да има нещо ...
- Спри, намерих го в килера.
- Опитвах се да ти кажа, просто ...
- Какво направи?
- Не направих нищо, Бека.
Но просто трябва да слушате.
Бека, добре, аз просто, ти,
беше това.
Направих го за мен, това пих по-рано.
- Излязох ли от онази шибана стена?
- Отначало си помислих , че спиш.
И тогава започна да се случва.
Затова взех дрехите ви и ви прибрах в килера.
Просто, изпаднах в паника.
- Натъпкахте тялото ми в килера
и дори не ми каза, Ричи.
- И какво, добре, това си ти, това все още си ти.
Каква е голямата работа?
- Каква е голямата работа?
- Прекарахме нощта, разрязвайки телата ми
и ги изхвърля в боклука.
Всички тези на мен.
Кой му пука?
Аз все още съм тук.
Бека, къде отиваш?
- Не, свърших да ви помагам.
- Бека, недей.
- Не можеш да си тръгнеш!
И аз също не мога, добре.
Когато се случи, просто сте закъсали.
Осъзнах това рано.
- Ти лайно.
- Бека, аз ...
- Все едно не съм излизал , така ли?
Знаеш ли, мама трябваше да ме вземе
до Океанариума в Хамптън Бийч.
И тогава се разболяхте, така че не отидохме.
Прибрах се и останах с вас цяла нощ.
Това беше последният път, когато бяхме там.
Никога не се връщахме, след като тя умря.
И тогава, след като повърнахте на Дарил на бала ми,
всички ме зарязаха.
Затова тръгнах рано и се прибрах да те проверя.
Когато получих това писмо за приемане,
Не можех да повярвам, че влязох.
Дори не знам защо кандидатствах.
Сякаш се преструвах, че животът ми може да е нещо друго.
Излъгах себе си.
И те излъгах.
Мат беше прав.
Наистина заслужаваме един друг.
Погледни ни.
Мога ли да взема назаем някакъв пижамен панталон?
Трябва да се махна от тях.
Бихте ли го отпуснали, моля?
- Разбрах го.
- Положи ми го.
- Мозъкът. Не се върна, защото имаме мозъка му.
Не можете да направите копие, след като основното копие е изчезнало, нали.
Разбиваме шаблона.
- Ричи.
- Нищо от това не беше първоначалният ми план.
Не исках да се връщам.
- Исусе, Ричи е това ...
- Пушка на татко.
Ето как завършва.
И тогава може би, може би можете да си тръгнете.
- И може би не.
Може би не това ще се случи.
Може би ще свършите като това нещо.
- Съмнявам се.
Всичко това е моя вина.
Аз съм причината.
Ти си попаднал в моя цикъл.
Така че може би, ако го затворя завинаги,
тогава можете да излезете оттук.
- Не мога да ти позволя това.
Вижте, нямах предвид това, което казах преди.
- Това не е живот.
- Мога да ти помогна.
- Това не е живот за теб, Бека.
И вие заслужавате да имате такъв.
Мога ли да ви покажа нещо?
Погледни отблизо.
Какво виждаш?
- Не знам.
Все още виждам задник.
- Точно.
- Ричи!
Отвори вратата!
- Това е всичко, което виждам
когато се погледна е един гигантски задник.
Знам колко много си направил за мен,
колко правиш и това ме убива
че не бихте могли да споделите с мен толкова добри новини.
Толкова дълго се опитвам да се подобря за теб.
Но аз съм уморен, Бека, уморен съм
и вече не искам да се чувствам така.
Аз съм бил рязане себе си на парчета,
опитвайки се да ги върна по начин, който работи.
Но не мога.
И тогава това лудо нещо започва да се случва.
И мисля, че може би може да има по-добра версия
от мен някъде там.
Но всеки път, когато се върна, аз съм абсолютно същият,
точно същото, само аз.
Гордея се с теб.
толкова се гордея с теб
за поемането на шанс върху себе си
и доказване, че можете да имате живота, който искате.
Това ще работи, знам го
и тогава можете да отидете
и няма да има нищо, което да ви задържа.
И ще бъдеш страхотен и ще помогнеш на толкова много хора.
- Мога да се грижа за теб.
Мога, знам го.
- Ти имаш.
Това не е на теб, сестричка.
Това е върху мен, винаги е било върху мен.
Просто се опитайте да запомните това.
- Ти не ме задържаш.
И не е нужно да правите това.
Не е нужно да правите това.
Моля те, имам нужда от теб в живота си.
Без теб не е същото.
- Обичам те.
Обичам те толкова много.
- Не.
Ричи!
Не.
Ричи!
Не, изключете го!
Не.
Хайде!
Греши!
Хайде.
По дяволите!