Am crescut și am lucrat în armată. Mi se zicea unde să merg, când să ajung.
Acum îmi văd țara așa cum vreau.
Moteluri, numerar, nume false, puține bagaje.
Te obișnuiești.
Amprentele nu apar în sistem, dar încă poate apărea ceva.
Nici permis de conducere, rată la bancă, sau asigurare.
Niciun profil online.
Singura dovadă că Jack Reacher există este că stă în sala alăturată.
Ai ucis pe parcursul îndeplinirii atribuțiilor.
Toate ucideri bine efectuate.
Ai condus Unitatea Specială de Investigații 1-10
a Poliției Militare.
Acum o sută de mii de ani,
existau oameni care rămâneau lângă foc și oameni care rătăceau.
Sunt convins că sunt urmașul direct al celor care rătăceau.
Așa sunt eu.
MUNȚII CATSKILL, NEW YORK DOUĂ ORE LA NORD DE MANHATTAN
Ce să fac cu astea?
Spală-le și vinde-le. E un magazin de vechituri.
- Cumperi ceva? - Ce port.
Blugi, tricou, geacă, ciorapi, chiloți.
Face 22 de dolari.
REDUCERE 50% LA TOATE PRODUSELE
Unsprezece.
Da, Doug ar fi trebuit să-l dea jos de două zile. Face 22 de dolari.
De ce nu l-ai dat tu jos?
Fiindcă e treaba lui Doug.
E un bancomat peste drum.
Uite pașaportul meu, ca să știi că nu fug.
Nu-mi pasă dacă fugi. Slujba asta e mizerabilă.
Scuze, trebuie să mai fac o retragere.
Nu te întoarce, pot să te ajut.
Continuă să scoți bani.
Minivanul din stânga mea e al tău?
Da.
Să lămurim, ai fost sechestrată, nu?
- Copilul meu e pe bancheta din spate. - Armă?
Da.
Rămâi aici. Nu durează mult.
Haide.
Maică-ta ar face bine să se grăbească, altfel o să iasă prost pentru amândoi.
Salut. Vrei s-o vezi pe mama ta?
E în regulă, iubitule.
Scumpule! E bine, sunt aici.
Tipul o să fie pe tușă o vreme.
Intră în bancă, cheamă poliția și dă-le astea.
Arma e în mașină.
Stai. Cine ești?
Cineva care nu vrea să fie implicat.
Uite 30$. Vreau o geacă nouă.
Asta ce are?
E pătată de sânge.
Pot folosi telefonul tău?
Am un mesaj de la o prietenă.
Tammi Cates?
Să ghicesc. Casieriță, chelneriță, vânzătoare la magazin de vechituri.
A treia. Am primit mesajul tău.
1-10, 10-30.
Apel de urgență.
Apel de urgență și costuri de zbor.
- Vreau să vii la New York urgent. - De ce?
Calvin Franz a fost ucis.
Te anunț când aterizez.
ROCK CREEK, VIRGINIA (CU CÂȚIVA ANI ÎNAINTE)
Dle maior Reacher.
Bună ziua, dle.
Doar Reacher. Nu ți-am spus să aduci ceva.
Doar niște papetărie, în caz că sunt hârțoage de început.
Urăsc hârțoagele.
Nu mă deranjează să mă ocup de ele, dle.
- Reacher. - Da, Reacher.
Sper să nu te superi, dar ce anume caut eu aici?
- Deja vrei să pleci, Franz? - Nu, dle... Reacher.
Nu vreau. Sunt doar curios, atâta tot.
Te-am văzut acum câteva săptămâni în cazarmă.
Ai împiedicat niște soldați să se certe pentru un pachet de acasă, furat.
Ultima prăjitură, de fapt.
O prăjitură?
- Da. - Și mai mare prostia!
În fine, ai negociat un aranjament cinstit,
ai făcut niște glume, ai aplanat conflictul.
Ai o minte rezonabilă. Ar putea prinde bine.
Bine, trebuie să întreb.
Ce naiba de unitate strânge maiorul Reacher aici?
Avem o contabilă de la intendență.
O fătucă de la alimentare.
Pe Dave Matthews.
Bunicul Moses și doi tipi de la...
De unde sunteți? V-am văzut la achiziții, nu?
Avem nume.
Sanchez și Orozco.
Care e Orozco?
Și tu cine ești, în afară de cel care vorbește prea mult?
David O'Donnell.
Fără supărare, tataie, dar ce cauți aici?
N-ai un serial la TV?
Lowrey a câștigat de șase ori concursul de tir al armatei,
cu pistolul și cu pușca.
Am o regulă.
Planurile se duc naibii după ce e tras primul foc,
așa că ar fi bine ca primul să fie bine țintit.
Sunt singurul câștigător la tir care nu e pușcaș
și tot știu că Lowrey e cel mai bun țintaș.
Crezi că unitatea o să aibă parte de schimb de focuri?
Poate.
Atunci de ce aduni oameni fără experiență în poliție, maior Reacher?
- Reacher. - Reacher.
Scuze.
Armata vrea o unitate pentru chestiuni delicate, în caz că apar.
Pentru asta am nevoie de anchetatori speciali, nu doar de polițiști militari.
Dacă suntem atât de speciali, de ce ne-au pus în magazia asta?
Ce e cu locul ăsta?
Acum câțiva ani, Unchiul Sam a licitat niște terenuri pe-aici.
A făcut o șmecherie
și a devenit mândrul proprietar al clădirii și al lucrurilor defunctei
Agenții de Asigurări Callahan.
Dar ai dreptate. Locul ar putea arăta mai bine.
Aranjați cutiile,
mutați birourile vechi în mijlocul camerei.
Haide!
Nu trebuie să-mi ziceți „maior”,
dar trebuie să vă mișcați fundul când spun. La treabă!
Dă-te înapoi.
Vrei să mă dau înapoi?
- Mă duc înapoi. - Dă-te înapoi.
- Cu picioarele! - Nimeni nu ridică cu picioarele.
La „trei”. Unu, doi, trei, hai!
Procedați greșit.
Fac cum mi-ai spus.
Chiar crezi că o să putem lucra împreună?
Cu picioarele.
Habar n-am.
Dar aș vrea o bere.
Zi-le că fac cinste.
Reacher.
Neagley.
Mersi că ai comandat. Ceașca e încă aburindă.
Am urmărit online, ai aterizat devreme,
nu dai bagaj la cală și am luat în calcul traficul.
Am turnat cafea acum 90 de secunde.
Mâncarea e acolo de trei minute.
Apreciez.
De unde ai asta?
Sunt detectiv privat. Fac rost de lucruri.
A trecut ceva după Margrave.
Doi ani, șapte luni și 19 zile.
Arăți bine.
Arăt la fel.
Ai arătat bine acum doi ani, șapte luni și 19 zile,
deci, da, arăți la fel.
Pari obosit după drum.
Da.
Așadar, Franz. Zi-mi amănuntele.
A dispărut după ce a părăsit casa din Brooklyn acum vreo săptămână.
Cadavrul a fost găsit în Munții Catskill.
Au fost 20 de polițiști acolo.
Și, cum Franz a dispărut în oraș, NYPD a preluat operațiunea.
- Cum ai aflat? - M-a sunat Angela.
- Văduva lui Franzy. - Franz era însurat?
Da. Nuntă haioasă. Cu fântână de ciocolată.
Avea și un fiu.
Ce este? Viața merge înainte cât ești plecat, uriașule.
Ce altceva?
Mi-a lăsat niște mesaje cu câteva zile înainte să dispară.
Voia să-i dau niște chestii despre un caz la care lucra.
Eram ocupată cu ale mele. Voiam să îl contactez după,
dar înainte de asta, Angela m-a sunat și mi-a zis că a fost ucis.
Nu e vina ta.
- Știu. - Nu a fost doar ucis.
A fost torturat.
Nu avea decât mucus în stomac. Deshidratat. Fără mâncare, fără apă.
Azvârlit din avion.
Nu l-au aruncat din avion!
Era în mijlocul pustietății,
cu leziuni care apar după o cădere de la un km.
Un avion are o viteză minimă de... 130 km/h? Maxim 160.
Trebuia să-l arunce pe orizontală în jetul motoarelor.
S-ar fi izbit de coadă.
Ar fi avut răni dinainte de moarte, și nu sunt.
A fost aruncat din elicopter.
- Picioarele nu erau rupte de la căzătură. - De ce?
Uită-te la analizele de sânge.
Plin de histamine. Reacție la durere imensă.
Nivelurile sunt ridicate pentru răni suferite în clipa morții.
Picioarele erau rupte de câteva zile.
D-aia s-a găsit pulbere de oxid feros în țesătura pantalonilor.
A fost lovit cu o rangă ruginită.
Cred că a durut ca naiba.
Da. A fost torturat fie din răzbunare, fie pentru informații.
Când au terminat, l-au aruncat de sus, ca să evite cercetarea.
Doi studenți s-au abătut de la traseul drumeției, au văzut cadavrul.
Altfel, cine știe când ar fi fost găsit.
Următorii pași?
Dacă te-a sunat, e posibil să fi sunat și restul unității.
Probabil că n-a reușit.
I-am sunat pe O'Donnell, Dixon, Sanchez și Orozco.
Niciunul nu răspunde.
Nu există un număr listat pentru Swan. Nici biroul meu nu-l poate găsi.
Întotdeauna a fost discret. Și Lowrey?
Ucis acum doi ani, accident de mașină în Montana.
Înmormântare tristă, dar a fost bine să văd din nou gașca.
Cred că și viața se încheie când ești plecat.
Nunta lui Franz, înmormântarea lui Lowrey, nimeni nu mi-a spus.
Fără număr de telefon, adresă.
Puteai să trimiți un mesaj urgent la bancomat, ca azi.
Mai întâi, abia acum m-am gândit la asta.
În al doilea rând, nu a fost chiar o urgență.
Urgență a fost când l-a lovit furgoneta pe Lowrey.
Și fii sincer, te-ai fi dus până în Montana
din Texas sau Maine sau unde erai în acel moment
ca să vezi un cadavru în coșciug?
Nu.
Așadar, întreb din nou. Pașii următori?
Lași alți polițiști să se ocupe de cazul prietenului nostru?
Așa credeam și eu.
Hai la văduva lui Franzy.
Tocmai s-a întâlnit cu cel mare.
Ai sunat la David O'Donnell. Nu sunt prin preajmă.
Lasă un mesaj, te sun eu.
O'Donnell, sunt Reacher, cu încă un 10-30.
Eu și Neagley stăm la Hotelul Vale din Brooklyn.
Mișcă-ți fundul și sună-ne înapoi.
Nu-l putem suna pe Swan.
O'Donnell, Sanchez și Orozco tot nu răspund,
și recepționera de la biroul lui Dixon
zice că nu știe unde e sau când se întoarce.
Probabil are o misiune sub acoperire.
Poate.
Sau poate că și ei au probleme.
Mikey, du-te să-ți găsești creioanele și colorează ceva, bine?
Luați loc.
Scuze că mi-a luat atât ca să închid.
Dar e greu s-o țin pe sora mea departe de telefon.
Sună din oră-n oră, să se asigure că nu mă sinucid.
Îmi pare rău. A fost morbid. Nu ar fi trebuit să spun asta.
La ce ai pățit, poți spune orice dorești.
Nu-mi vine să cred ce mult seamănă fiul tău cu Franzy.
Și eu îi ziceam Franzy.
Care dintre voi i-a dat numele ăsta? Am uitat.
O'Donnell.
Așa e. David O'Donnell.
Și ție îți zicea „Uriașul”.
Dumnezeule, Calvin mi-a povestit despre voi toți.
Știu că ne-a iubit pe mine și pe Mikey mai mult decât orice,
dar, din felul în care vorbea, nu cred că s-a mai distrat vreodată
ca în anii petrecuți cu 1-10.
Nu știu dacă e așa. De când v-ați întâlnit,
de câte ori vorbeam cu el, părea bucuros.
Mai fericit decât l-am văzut vreodată.
Mulțumesc că spui asta.
Știu că poliția ți-a pus deja un milion de întrebări,
dar poți să ne expui cronologia?
Sigur.
Eram plecată cu Mikey, în Provo,
o ajutam pe sora mea să aibă grijă de mama.
Demență cu debut precoce.
L-am sunat pe Calvin câteva zile, nu m-a sunat înapoi.
Nu face asta, așa că mi-am făcut griji.
Am sunat la NYPD,
au spus că poate are un caz, pentru că e detectiv privat,
sau poate că a ieșit să petreacă, fiindcă soția și copilul lui erau plecați.
Crezi că asta făcea? Petrecea cu cine nu trebuie?
Cal suna și dacă întârzia zece minute la cină,
și nu petrecea cu nimeni.
Așa că m-am îngrijorat, m-am întors mai devreme și am găsit casa răscolită.
Nu au luat nimic.
Polițiștii habar nu au cine a făcut-o.
Știi cumva la ce cazuri lucra?
Nu vorbea despre muncă acasă.
Zicea că atunci când e aici
vrea să fie 100% disponibil pentru mine.
Și Mikey.
Îmi pare rău.
Vreau să ajut. Dar e atât de greu.
În fiecare zi doare.
Doar câteva întrebări. Promit.
Bine.
Ce fel de clienți avea?
Tipi de pe Wall Street, directori. Cei cu fonduri speculative.
Era vreunul dintre ei deosebit de dur? Îi făcea probleme? Îl stresa?
Nu, deloc.
După ce s-a născut Mikey, a încetat cu slujbele periculoase.
Sau așa am crezut.
Lucra careva din 1-10 cu el?
Nu știu. Poate că e ceva în biroul lui.
Pe ușă scrie Three Rivers Consulting & Asociații.
Este la nr. 103, Flatbush.
Și acolo au răscolit tot. Polițiștii nu au găsit nimic.
Dar, din ce mi-a spus mereu Franzy,
anchetatorii speciali nu erau un grup de polițiști oarecare.
Nu te pui cu anchetatorii speciali.
Tatăl tău ți-a zis asta?
Vrei să știi cum a ajuns tatăl tău anchetator special?
A oprit o luptă între doi soldați uriași
pentru că unul credea că celălalt
i-a furat ultima prăjitură de casă trimisă de mama lui.
Tatăl tău i-a făcut să dea mâna și să fie din nou prieteni.
Iar tipul ăsta
a vrut ca tatăl tău să facă parte din 1-10 pentru că...
era un bărbat care-și păstra cumpătul când totul o lua razna.
Așa am devenit prieteni cu tatăl tău.
Bine.
Știi că Franz a mâncat prăjitura.
- Credea că e pentru toți? - Da.
Sunt sigur că sedanul negru de pe stradă
a fost și în fața restaurantului.
Există un sedan negru pe toate străzile din America. Urcă.
- Managerul a vorbit? - Nu, am plătit portarul.
A identificat-o pe Neagley, s-a cazat sub numele Sarah Connor
și a plătit pentru o cameră alăturată folosind numele Starlin Castro.
Trebuie să fie pentru Hulk.
Starlin Castro a jucat pentru Yankees acum șase sau șapte ani.
Cine este Sarah Connor?
Nu-mi pasă!
Fii cu ochii pe hotel. Și pe ei.
S-a notat!
THREE RIVERS CONSULTANTS & ASOCIAȚII
E modest, pentru un tip cu afaceri pe Wall Street.
Fără fițe.
Aproape de casă, ca să poată cheltui mai mult timp cu familia.
Fix locul pe care l-ar alege Franzy.
Angela nu glumea când a spus „răscolit”.
Probabil că nu au găsit nimic.
De unde știi asta?
Nu faci așa ceva dacă ai găsit imediat ceea ce căutai.
Și au plecat supărați.
Nu au căutat în spatele ferestrei, dar au aruncat telefonul prin ea.
Asta este frustrarea arătată de cineva care nu a găsit ce voia.
Voiau ceva mic.
Nu rupi picioarele scaunului să vezi dacă sunt goale
decât dacă te uiți după ceva care poate să încapă acolo.
Ia uite!
Pare de ieri.
Brelocul?
Franz era isteț, nu?
Foarte.
Dacă avea de-a face cu ceva care putea să-l omoare,
trebuia să pună acel ceva într-un loc sigur, dar accesibil.
La vedere, unde să fie vizibil în fiecare zi,
dar să nu bănuiască nimeni.
Bine.
Care e locul accesibil
în care punem de obicei lucruri importante?
Asta e cheie de cutie poștală.
POȘTA SUA
Ți-am spus vreodată că ești deșteaptă, Neagley?
Nu suficient.
La naiba! E trecut de cinci.
Sunt 10.000 de combinații dacă e un cod din 4 cifre.
- Nu are rost să încerc. - Bine.
Urăsc să ghicesc parole.
Trebuie să ne întoarcem mâine.
Ce facem acum?
Gin.
Nici nu știu de ce joc.
- Pentru că tot speri să mă bați. - Am câștigat câteva mâini.
Dacă mă lași să câștig, o să mă supăr.
Nu te las să câștigi. Mă temperez.
Nu în viața profesională.
Nu pricep.
Mașina închiriată e Range Rover, camere de lux la hotel,
mi-ai trimis bilet de avion ca pe un fleac.
O duci bine.
Clar nu ești temperată în viața profesională.
Nu că mă laud, dar prin birou s-a rostit termenul „copil-minune”.
Două promoții în ultimii doi ani.
Deschid o sucursală în St. Louis.
Mi s-a oferit conducerea ei, dacă vreau,
dar îmi place prea mult să fiu pe teren.
Să faci... ce?
Mai ales anchete pentru tipi cu bani mulți,
entități guvernamentale, birouri de familie, chestii de-astea.
Din când în când, luăm un caz pro bono.
Copii dispăruți, opere de artă furate.
Deci, nu e vorba doar de bani.
Ai un sentiment plăcut.
Dar tu?
Am văzut un meci de liga a doua în Sioux Falls.
Minunat!
L-ai văzut cu cineva?
Nu.
Ai vorbit cu cineva la meci?
Am comandat o bere.
Bine.
Apropo de vorbit cu oamenii,
când ai fost după benzină, am încercat din nou, la toți.
Tăcere totală!
Unde ai sunat mai mult?
La Sanchez? La Orozco? La O'Donnell?
Sau la Dixon?
Ea are serviciu vocal.
În loc de robot, vorbești cu cineva.
Exact. Pentru că tocmai am stabilit ce mult îți place să vorbești cu lumea.
Mai taci!
E în regulă.
A fost întotdeauna evident că vă placeți reciproc.
V-ați tras-o vreodată?
Nu.
- De ce nu? - Nu se cuvenea.
Aveați același rang.
Conduceam echipa.
Nu se făcea.
Dar te atrăgea.
- Pe cine n-ar fi atras? - Pe mine.
Nu găsesc pe nimeni atrăgător.
Gin.
Mă duc la culcare.
O să-ți dau banii pentru cameră și bilet de avion și tot.
Îmi primesc depozitul de pensie într-o săptămână.
Nu este nevoie.
Nu aș fi avut cariera asta dacă nu făceam Școala Reacher.
Consideră că e o taxă întârziată.
Ai fi reușit și fără mine.
În plus, e ciudat ca un sergent de-ai mei să-mi achite nota.
Am să fac cumva să fim chit.
- Noapte bună, Neagley. - La fel, Reacher.
Poftim. Și ție.
- Savurați. - Mersi.
Pentru gașca veselă!
Trebuia să-ți aduci banjoul.
Cred că după rândul ăsta mă întorc la contabilitate.
Mai am niște documente de terminat.
Dar abia am venit.
Știu.
Dacă nu te superi, cine te-a pus să aduni echipa asta, dle?
Nu mă supăr decât că mă faci „domn”.
Ești mai mare în grad.
Ești sergent. Aproape toată lumea are grad mai mare.
Nu ar trebui să beți în uniformă.
Nu bem.
Până acum beam. Dar ne-ai întrerupt.
Ea nu are ce căuta aici.
Este armată. Are vreunul dintre noi ce să caute aici?
- Te crezi deștept? - Mai deștept ca tine.
Și, de asemenea, am o regulă.
Oamenii ne lasă în pace pe mine și pe prietenii mei, eu îi las în pace.
Dacă nu, n-o fac nici eu.
Parcă regula lui era „la naiba cu planul când se trage primul foc”.
E un club pentru ofițeri. Nu pentru subofițeri.
Pot să termin berea și să plec, domnule?
Mai bine taci. Vorbesc niște adulți.
Ori pleacă ea, ori vă scoatem cu forța de-aici pe toți.
Îți dau o șansă pentru că i-am promis mamei mele
că le ofer proștilor ca tine o ocazie să se care.
Noi suntem 12.
Voi, nouă.
Ei bine, păcat!
Vă lipsesc cel puțin 3 oameni.
Nu ne mai exasperați
Ne-am săturat de disciplină
Sâmbătă seara...
Am crezut că mă termină când m-a prins de cap.
- Îți rămân dator, frate! - Da, frate.
Mai dă niște gheață și suntem chit.
Hotdogii sunt gata în cinci minute.
O să încep dansul ăsta
Pentru că sâmbătă seara îmi place
Sâmbătă seara e bine
Bine, bine
Sâmbătă...
Una rece?
Sâmbătă
Sâmbătă seara e bine
Noroc!
- Sâmbătă! - Sâmbătă!
Sâmbătă...
Nu aveam ce căuta în clubul ofițerilor.
Sâmbătă...
Știu.
Atunci de ce ai stârnit o bătaie pentru asta?
Nu m-a rugat frumos.
Sâmbătă...
Noi doi o să fim prieteni. Nu-i așa, Reacher?
Sâmbătă...
Suntem deja, Neagley.
- Haide! - Da!
Da!
Ți-e foame?
Hei!
Una scurtă!
În seara asta băieții din 91 au învățat o lecție foarte importantă.
Ce au învățat?
Că nu te pui cu anchetatorii speciali!
Nu te pui cu anchetatorii speciali!
Da!
Știai ce-o să fie în seara asta.
Știam că celor de la 91 le place să bea joi seara.
Și că sunt habotnici când e vorba de reguli.
Și că sunt niște dobitoci.
Dar acum, știu că toți pot lucra împreună.
Poză pentru a comemora prima noastră zi ca unitate!
Tu! La foc!
- Bine. - Hai!
- Ce-ar fi s-o fac eu? - Mă descurc.
Nu scapi atât de ușor, haide. Hai!
Mă descurc.
Bine, băieți. Patru secunde.
- Ai grijă la osteoporoză. - Să mă pupi în fund, tinere!
Bine, e încă devreme, Swan.
Ia chitara, iubitule!
Free Bird!
La naiba, nu!
Fără Skynyrd, Zeppelin, Hendrix, Who.
Îmi place muzica mai ușoară.
Dar nu vă temeți. După ce mă ușurez,
o să aveți parte de puțin Crocodile Rock.
- Abia aștept! - Hei, Reacher.
M-au aruncat dintr-un elicopter, Reacher.
Ce ai de gând să faci?
Bine ați venit la Aeroportul Internațional Los Angeles.
Pasageri, vă rugăm să pregătiți pașapoartele...
Motivul vizitei dumneavoastră, dle Mount?
Adrian, te rog. Am venit să vizitez.
Studiourile Universal, Walk of Fame, Mann's Chinese.
Sunt un fan al vechiului Hollywood.
Ceva de declarat?
Nu am nimic de declarat.
Ședere plăcută, domnule.
PAȘAPORT
Bine, mulțumesc.
Te ținem la curent.
Angela habar n-are care e căsuța poștală a lui Calvin,
iar oficiul poștal nu-i spune până nu e stabilită succesiunea,
fiindcă e cutia companiei.
Verificăm corespondența din birou?
Am fost atenți. Nimic nu avea număr de cutie poștală.
Nu putem să intrăm și să cercetăm cutii.
O să cheme poliția și ne trezim acuzați de manipularea corespondenței.
Să ne gândim bine la asta.
La fel ca 89% din lume, Franz era dreptaci,
așa că probabil a cerut o cutie din dreapta.
Oamenii favorizează partea dominantă.
Primește date publice, fotografii de supraveghere,
așa că are nevoie de o cutie mare.
Încep cu alea.
O să văd care e plină, fiindcă n-a mai deschis-o de o vreme.
Dar am nevoie de o diversiune.
S-a făcut!
Ce mai faci, Albert?
Sunt filatelistă înrăită
și sunt foarte încântată
de noua serie de timbre emisă recent.
Care anume?
Avem Florile deșertului, Păsările statului și Lumea anime.
Toate.
Am buzunarul plin de dolari și sunt gata să-i cheltuiesc.
Bine.
Există cel puțin două duzini din aceste desene animate.
Dacă nu ești familiarizată cu anime, cred că este japonez.
Nu mai spune!
Iar păsările statului sunt spectaculoase!
Dar n-o să ai niciodată 50 de specii.
Ciocârlia apuseană reprezintă șase state diferite.
Scuze, pot să ajung la cutia mea?
Da, sigur.
Domnule, aia e cheia ta?
Da, dar nu-mi amintesc care cutie este a mea.
Domnule, omul ăsta folosește o cheie care nu e a lui.
- Ești de la poliția poștei? - Pot să te ajut?
- S-a mai furat corespondență. - Florile?
- Domnule? - Toate bune aici.
Nu. Vreau un act care corespunde cutiei ăleia.
Le iau pe toate. Ce zici?
Așa!
Nicio problemă. Am confundat cutiile.
Știi ce, Al? Cred că nu le mai iau.
Ce avem?
Facturi, cereri.
Potențial.
Se pare că bănuiala ta cu poșta a funcționat.
Ți-am mai zis că ești deșteaptă?
- Nu suficient. - Trebuie să vedem ce e aici.
La naiba! Laptopul meu are alt port.
Trebuie să iau un adaptor.
Fă-mi o favoare, comandă o cursă pe o aplicație din telefon.
Trebuie să împrumut mașina ta.
Știi că Franz a fost ucis pentru stick-ul ăsta
și acum vrei să iei o armă.
Da.
Dar mai întâi trebuie să merg la biserică.
Scuze!
Mă întrebam dacă pot cere ajutor.
Ei bine, asta oferim aici.
Îl caut pe vărul meu.
Are o problemă urâtă cu drogurile
și un prieten zice că l-a văzut locuind pe strada asta.
- Îmi pare rău să aud asta. - Mulțumesc.
I-am promis mătușii mele că nu mă întorc acasă fără fiul ei.
Nu știu de unde să încep să caut,
și m-am gândit că poate biserica are un grup de sprijin, ceva,
poate aveți idee pe unde se droga Jimmy.
Diavolul a făcut cea mai bună lucrare când a creat otrava aia, nu?
Sigur că da.
Aproape toți cei care intră în programul nostru de ajutor
își iau doza din același loc,
Dumont, la est de Rockaway.
Dar ți s-a urât cu viața dacă te duci acolo singur, fiule.
O să fiu bine, părinte.
Am dreptatea de partea mea.
Îmi mai dai să gust un pic?
Mă revanșez mâine.
Aici nu e depozit de mobilă, omule.
Nu dau pe credit.
Cară-te naibii de aici până nu mă ridic de pe canapea!
Cine e idiotul?
La naiba!
Dement afurisit!
Cocaină, Oxy, Meth. Dealer cu servicii complete.
Cine ești tu? Nenorocitule!
Nu mă lua în seamă.
Iau ăștia.
Și asta.
Pentru programul de ajutor.
Codurile sunt perfecte.
Holograma e beton!
- Banii sunt în geantă? - Te rog.
Sculele de șase cifre sunt în față.
Am auzit de obligațiuni la purtător în Polițistul din Beverly Hills.
Nu știam dacă sunt reale sau aiureli de la Hollywood.
Le poți lumina și cu farul, omule. Filigranele sunt impecabile.
Nimeni nu o să știe cine ești.
Dar tu știi.
- Bună. - Bună.
- Te întorci? - Da.
A trebuit să merg la trei magazine ca să obțin ce voiam. Tu?
- Am găsit tot ce voiam doar într-un loc. - Sunt sigură.
La naiba!
Văd că încă folosești box de alamă.
Ai lăsat șișul?
Uită-te în jos.
Bună, O'Donnell.
Bună, Neagley.
Nu mă învinovățiți pentru cloaca asta. Așa am găsit-o.
Eram cu familia.
Săptămâna deconectată.
Sună îngrozitor.
Fără vrăjeală!
O dată pe an, soția mea ne pune să luăm o cabană la mama naibii.
Fără telefoane, dispozitive, televizor.
Mai puține ecrane, mai mult verde.
Bine în teorie, până a treia zi, când diavolii ăia mici se omoară între ei.
Acasă, am verificat mesageria, și am venit cât de repede am putut.
Dobitocii mi-au rupt periuța de dinți în două.
Acum nu mai dețin nimic.
Mă bucur că nu te-ai schimbat.
Tu te-ai schimbat.
Vacanțe cu familia. Soția îți spune ce să faci.
Nu mai ești degeneratul obsedat sexual.
Am fost domesticit.
Aparent.
Să știți că sunt enervat de toată chestia cu Franzy.
Îl adoram pe puști.
Așa că... Pe cine omorâm pentru asta?
Când te întorci pe podium?
Trebuie să fi fost îngrozit când ai văzut că porți
aceleași haine ca boschetarul din spate, care se căca în cutie.
La naiba! Are parolă.
- Urăsc să ghicesc parole. - O să urăști și mai mult.
E configurat pentru trei încercări în două minute sau șterge tot.
S-a lansat automat cu noul dispozitiv.
- Cred că glumești! - Nu!
Îl analizăm pe Franzy ca pe un infractor.
Parolele vin din adâncuri.
Ce-i plăcea lui Franzy? Pentru ce era cunoscut?
- Era inteligent. - Da, dar toți eram.
Pittsburgh? Doar despre asta vorbea.
Pirates, Steelers, standul cu sendvișuri cu cartofi prăjiți peste.
- Primanti Bros. - Da.
Nu e vorba de Pittsburgh în sine, ci de loialitatea lui față de oraș.
Franz era un tip loial.
După atâția ani, adora 1-10. Puștiul știa sloganul nostru.
Mai știți când a pretins că Pirates din '79
erau mai buni ca Yankees din '78?
Nici măcar nu era născut când au jucat, și tot se certa.
Dar loialitatea e un produs secundar. De unde vine?
Venerarea eroilor! Respect!
Dacă respecta pe cineva, nu putea fi descurajat.
Pirates era cea mai mare echipă, Miles Davis, cel mai mare muzician.
- Franz era loial față de ce respecta. - Asta e. Ai găsit.
Roberto Clemente.
Ar folosi doar numele de familie.
Stai! Și Willie Stargell?
Willie Stargell a murit într-un accident de avion ajutând victimele cutremurului?
Este Clemente.
Nu, nu este.
- Cine ar folosi un astfel de dispozitiv? - Franz. Tocmai de asta.
Încerc cu Miles Davis. Franz i se închina tipului.
O presupunere ca oricare alta. Încearcă!
- Nu. - La naiba!
De asta urăsc să ghicesc parole.
Mă îngrețoșează să sugerez asta,
și în afara acestei camere o să neg tot,
dar pe cine a respectat mai mult decât pe oricine? Jucător sau artist?
Ce erou venera?
Fugi de-aici!
După ce a intrat în 1-10, s-a tuns ca tine,
vorbea ca tine, te-a urmat. Voia să fie ca tine.
Bagă! Nu mai avem timp.
Nenorocitul!
Să nu ți se urce la cap.
Da!
Bună.
Ai vrea asta?
Știi de ce iubesc atât de mult benzile desenate?
Pentru că băieții buni câștigă mereu.
Domnule McBride, aveți bilet la zborul spre Denver.
- Călătorie plăcută. - Mulțumesc mult.
NUME: ANDREW MCBRIDE
„Andrew McBride. Alan Mason. Alejandro Mendez. Alexander Markopoulos.”
Doar o listă de nume cu inițialele AM.
Toate pseudonime. Păstrezi inițialele, nu trebuie să schimbi niciodată semnătura.
Doar un „A” și un „M” cu o mâzgălitură, nu contează pseudonimul.
Măcar poți citi ce-ai acolo.
Eu am doar pagini întregi de numere aleatorii.
- Fără ordine, fără sens. Nimic. - Cel puțin pentru noi. Deocamdată.
Orice ar fi mizeria asta, l-a ucis pe Franz,
camera ta e răscolită toată și Dumnezeu știe ce altceva nu știm.
Tipii ăștia nu se sfiesc să fie agresivi.
- Mai avem nevoie de oameni. - Urăsc s-o zic, dar așa e.
Nu putem da de niciunul din 1-10.
Îi trimitem o felicitare de Crăciun lui Swan în fiecare an.
Cred că locuiește în Queens.
O rog pe Lilly să caute adresele pentru sărbători.
- Ce este? - Chiar ești domesticit.
Niciun zgomot înăuntru. Puțină muzică de fundal din New York?
Hei, Carlo! Mama ta spune că trebuie să vii acasă la cină!
Mirosiți asta?
Verific sus.
Aici.
Pe zgardă scrie „Maisi”.
A băut apa din vasul de toaletă.
Deshidratare. Un mod urât de a muri.
Swan nu ar lăsa un câine să moară de sete.
Dacă nu se întoarce acasă, e fiindcă nu poate.
Swan e mort.
Franzy, și acum Swan.
Nu dăm nici de ceilalți membri ai echipei.
Șefule?
Ce crezi?
Maiorule?
Mă gândesc că cineva e foarte hotărât să elimine anchetatorii speciali.
Și o să vină după noi.
Bine.
Subtitrarea: Anca Tach
Redactor Aura Marinescu Nour