NETFLIX PRÆSENTERER
"Der var engang, hvor børn frygtede natten,
for søvnen førte til rædselsfulde syner.
Den mørke tid, hvor de frygtelige søuhyrer hærgede vore kyster,
og ingen skibe var i sikkerhed på havet.
Men takket være jægerne er de dage forbi.
I dag kæmper disse tapre krigere mod uhyrerne i fjerne egne
og risikerer deres liv for at befri havene for disse mareridtsvæsener.
Og det største af jagtskibene er Inevitable…"
Og den største af jægerne er kaptajn Crow!
Hallo.
Hvem læser historien?
Ih, du milde!
Hvad er nu det? Lyset skulle slukkes for en time siden. I tager livet af mig.
-Kom så. Afsted med jer. -Skal vi?
Og frøken Maisie,
kongen og dronningen passer på jer forældreløse jægerbørn af ren godhed.
Når man ikke adlyder reglerne, er det mangel på respekt for dem.
Så nu kommer der ikke flere forsøg, vel?
Bestemt ikke.
God vind, søulke.
Husk.
Lev et storslået liv,
og dø en storslået død.
Farvel, Maisie!
-Vi vil savne dig! -Vi ses i morgen!
Alle mand på dæk!
Alle sammen!
Træk til!
-Hvor så du det? -Ret forude, Jacob.
Er du sikker?
Ja, en rød hale. Den største, jeg har set. Lige under overfladen.
Dagen er oprunden.
Det er Den røde krabask.
Jeg kan mærke det.
Se der!
Fuglene følger den.
-Vi er rejst langt for en gedigen kamp. -Og det får vi.
Det er 30 år siden, den tog mit øje. Nu får jeg hævn.
Ja.
Nå.
Vi har passeret Rompeberøen.
Den er på vej mod Dregmorr-havet.
Hvis vi skal kæmpe mod det største og mest forfærdelige i havet,
venter vi ikke til bagefter.
Måske er der ikke noget bagefter.
Hejs sejlene, folkens! Kom så!
Kaptajn!
Det er endnu et jagtskib. Under angreb!
Det er Jim Nicklebones' skib.
-Han har vist fundet en granitryg. -Den har nok fundet ham.
Vi må hjælpe ham.
Hvilken kurs, kaptajn?
-Vi fortsætter. -Hvad?
Hvis Jim Nicklebones ellers var så dygtig, ville han ikke være i det uføre.
Kaptajn, du kender kodekset.
Det forbinder os med alle i fortiden og alle i fremtiden.
Selv den lystløgner til Jim Nicklebones.
Ms. Merino, læg en ny kurs.
Javel, kaptajn.
Stryg mesansejlet!
Hejs storsejl og fok!
Jeg har ventet 30 år.
Tredive år!
Forbistret!
Bare rolig, vi når snart Krabasken, kaptajn.
Kom så, mr. Crisp!
Det er for meget, kaptajn!
Vi synker!
Det er nu, folkens!
Det har været en ære at tjene med jer.
Hejs sejlene!
Gode gud, det er Inevitable!
Til angreb, sorte fugl!
Vi melder vores ankomst.
Vi ligger sammen.
Vi er i luvsiden. Skal vi trække op mod vinden?
Ja, og krydse ind foran.
Hårdt styrbord, mr. Crisp!
Jeg får hende op mod vinden i en fart, ms. Merino!
Beslå storsejl og fok, og slæk forsejlet, matroser!
Hejs storsejlet!
Så er det nu!
Op med hovedet.
Sigt lavt.
Okay, I fiskemordere!
Vi er rejst langt for en gedigen slåskamp.
Og nu får vi den!
Vi er der snart, kaptajn.
Aye, Sarah.
Bagbord nu, ms. Merino. Og kryds!
I hørte ham, svumpukler!
Hejs mesanen! Storsejl og fok!
Få den til at jamre!
Så er det nu!
Fyr!
Vi har ikke taget modet fra byttet. Tværtimod, er jeg bange for.
Bare rolig, Jacob.
Beslå sejlene, ms. Merino.
Hejs storsejl og mesan!
Topsejl, fastgør!
-Hejs op! -Fyr!
Den dykker!
Gem dig under trappen, og kom ikke ud, før det er overstået.
Snedig fisk.
Den er svømmet mod vinden.
Hold jer beredte.
Afvent ordrer.
I hørte kaptajnen. Vær klar ved rebene.
Vær beredt!
Ingen fugle.
Den er klogere, end vi tror. Rebet er knækket.
Den er under os.
Jacob!
Bare rolig, knægt.
-Vi har den, hvor vi vil have den. -Pas på!
Jacob!
Mand overbord! Hårdt bagbord!
Hiv i rebene, svumpukler!
Hårdt bagbord!
Tiden er inde, din djævel!
Kaptajn?
-Kaptajn? -Han vågner.
Kaptajn!
Kaptajn, mesanen er smadret, og storsejlet har det skidt.
Hun kan ikke slås.
Vi kommer tilbage efter Krabasken.
-Reparationerne er… -Sæt kurs mod De Tre Broer.
Vi tager hjem.
Hvis I ved, hvad der er bedst for jer, holder I jer fra kaptajnen.
Han kunne lugte den røde djævel.
Hvis han ikke får ram på Krabasken, må vi stå for skud.
Her er trist som i Helgards skyttegrave.
Vi har nedlagt store uhyrer på denne jagt, og de kongelige vil betale os klækkeligt.
Så kommer vi tilbage og napper den røde djævel.
Kan vi slå den, Jacob? Det siges, at Krabasken flytter havet.
Ja, og den skyder ildkugler ud af øjnene.
Man ryster helt i bukserne.
Men jeg er ikke bange, for jeg er ombord på Inevitable med jer.
Dette skib har taget flere uhyrer end noget andet,
og hun har ar, der beviser det.
Det har vi også, Jacob!
Ja.
Og samtlige jægerens ar står for et reddet liv.
En handelsmand på sin første rejse.
En mor.
En søn.
Alle jægere dør af det samme.
Ja, af at være jæger.
Det er rigtigt. Af at være jæger.
Men alle jægere dør en storslået død.
Fordi alle jægere lever et storslået liv!
Jacob!
Kaptajnen vil tale med dig.
Apropos en storslået død.
Godt at kende dig, Jacob!
Vi vil mindes dig ofte og med ømhed.
Du ville se mig, kaptajn?
Sid ned.
Kaptajn, vi får Krabasken.
Vi ved, hvor den er nu, og du vil få din hævn.
Jeg er ked af, at det ikke blev i dag.
Jacob, jeg hader den djævel med hver fiber i min krop,
men det var det rette at redde Jim Nicklebones.
Du holdt mig på ret kurs.
Det er jeg glad for at høre.
Så vi tager hjem, får vores dusør og reparerer skibet.
Og så kommer vi tilbage efter det uhyre og nedkalder helvede over det.
Hvad med bagefter?
Hvad skal der blive af Inevitable, når jeg er væk?
Kampe og slid har gjort,
at samtlige bjælker, trisser og spær er blevet udskiftet,
siden hun blev søsat.
Men hun lever videre.
Hun lever evigt.
Men jeg gør ikke.
Kom.
Her er min storhed.
Min far før mig.
Og hans far før ham.
Den dag, vi tager Den røde krabask,
skriver jeg min sidste note som kaptajn.
Så bliver det din tur.
Jeg har vidst det, siden jeg hev dig op af havet.
Du havde været derude i dagevis.
Men der var noget i dig, Jacob.
En ild, der ikke ville dø.
Jeg holdt om dig,
og jeg vidste det.
Skæbnen havde givet mig en søn.
Og at du en dag ville blive kaptajn på Inevitable.
Den dag du fandt mig,
svor jeg, at jeg ville gøre alt for at beskytte folk mod dæmonerne.
Hvis du vil skænke mig dette skib, tager jeg imod det,
og det vil være en ære.
Min dreng.
Du vil udrette store ting.
Det er Inevitable! Den er tilbage!
Se!
Hun har nok lasten fuld af knogler!
Det er skønt endelig at være hjemme, men det bliver et kort ophold.
Kaptajn Crow besøger kongen og dronningen ved daggry.
Når skibet er klar igen,
tager vi ud og dræber et monster!
Vi går efter Den røde krabask,
så hvis dette er sidste besøg i De Tre Broer,
forventer jeg en god gang skørlevned!
Kom så. Gør plads for jægerne.
Værsgo, venner!
Kronen betaler rundhåndet for hornene. Så vi giver omgang!
Ingen skal tørste i aften.
Kom så!
Kaptajn Crow er vores helt Han holder havet frit
Han stikker, dræber, skyder og flår De monstre, som vi frygter
Han stikker, skyder og nedlægger
Med kanoner, lanse og spyd
Skærer hornene af
Vi vil ikke ha' De monstre, som vi frygter
Så syng så højt for jægerne Hele verden rundt
For jæger' lever storslået Og dør på samme vis
Hej!
Hej.
Jeg hedder Maisie.
Maisie Brumble.
Det er rart at møde dig.
Og du er Jacob Holland, som engang dræbte fire uhyrer i løbet af to dage.
Passer det egentlig?
Fire på to dage?
Du skal ikke tro på alt, hvad du hører. Fire på to dage?
Det var fem.
Jeg har hørt…
Jeg har hørt, at i gamle dage kom uhyrerne helt ind til kysten,
hev kvinder ud fra markerne
og slugte dem!
Men ikke længere. Og det er på grund af jægerne.
Der er det ædleste kald, der findes.
Jeg nedstammer selv fra jægere.
Er det rigtigt?
Ja. Mine forældre var lansenerer. De tjente på Monarch.
Monarch.
Så de er…
Ja.
Sådan er det for en jæger, ikke?
Man lever et storslået liv og dør en storslået død.
Kom.
Hvem passer så på dig?
Jeg bor på et børnehjem i Guelston.
Bortset fra, at jeg ikke bor der.
Jeg er på flugt.
Og jeg tager ikke tilbage.
Jeg slutter mig til din besætning.
Nej, du gør ikke. Et jagtskib er ikke et sted for børn.
Du kom ombord, da du var på min alder, og se dig nu.
Du er et våben mod naturens ondeste skabning.
Det står der på side 92.
Jeg er ferm med et spyd, men jeg har været heldig flere gange.
Der er ingen garanti for at nå til side 92.
Tro mig.
Du må hellere smutte nu.
Fint. Så taler jeg med kaptajn Crow.
Det er en mand med ægte autoritet.
Ved du, hvor jeg finder kaptajn Crow?
Hov! Jeg har da autoritet.
-Okay? -Du er jo ikke kaptajn.
Nej, men jeg har kaptajn-potentiale.
Kaptajn-potentiale?
Undskyld. Det lyder bare sjovt.
Jeg bliver altså kaptajn.
En dag.
Jeg vil ombord på det skib.
Så hvis det er fint med dig, taler jeg med kaptajn Nu,
Ikke med kaptajn En Dag.
Sæt mig ned! Slip mig!
Monsterjægere skal være helte.
Ja, og jeg redder dig.
Godaften, Rosie. Skal du til Guelston?
Jep.
Smid hende af der, og ikke før.
-Hvis det er i orden med dig. -Jep.
Hallo!
Det er kidnapning!
Niks. Det er det modsatte.
En ny ven, Jacob?
Bare et barn.
Børn er frygtelige.
Det må du nok sige.
Der har vi jo kaptajn Crow og hans loyale besætning.
Deres Højhed, som det ses, har havene skænket os rigeligt bytte.
Og jeg kan se, at I har taget en fuldvoksen granitryg.
Sådan et eksemplar udløser en stor dusør.
Men der er noget, jeg ikke skuer.
Den røde krabasks horn.
Admiral Hornagold har indberettet et rygte…
Admiral Hornagold.
…at du så Den røde krabask, men opgav forfølgelsen
på grund af et særligt kodeks.
De kongelige betaler jer ikke for at overholde sådanne kodekser.
De betaler jer for at dræbe monstre.
Hvor mange flere skibe vil gå tabt, fordi du lod Krabasken undslippe?
Dette var engang et lille kongerige med en stor plan.
At sende jægere ud for at slå dyrene tilbage fra vores kyster
og indlede en ny æra med fred.
Der er gået århundreder siden den mørke tid,
men så længe Krabasken lever, vil folk stadig se ud på havet med frygt.
Så i dag begynder en ny æra.
Kronen vil ikke længere støtte jægerne.
Hun er et herligt skue, ikke?
Imperator er det tungest bevæbnede skib nogensinde.
Den kongelige flåde vil sejle dybt ind i det ukendte
og udrydde alle søuhyrer på vores vej.
Ikke i den tingest.
Hun ligger for lavt.
Og de faste kanoner er ubrugelige.
Og hendes kaptajn er en nar.
Det er på tide, De går, kaptajn.
De er færdig.
Admiral.
Har du nogensinde set et uhyre, der ikke hang i et loft?
Send ikke dine soldater i døden på det skib.
Det er ikke bygget til jagt,
og du er heller ikke.
Jeg kan forsikre om, at jeg ikke er bange for de uhyrer.
Så er du et fjols!
Og du sender gode sømænd i døden!
General, eskortér jægerne ud. Vi er færdige med dem.
Vi jægere har udgydt blod,
mens I skjulte jer bag mure og tegnede streger på landkort.
I er kujoner! Alle sammen!
General, kaptajnen skal anholdes,
og Inevitable skal tages ud af tjeneste.
Vent!
Deres Højhed.
Kaptajnen er kendt for sit temperament,
men hans evner som jæger har tjent Dem godt.
Han har åbnet havene og gjort Deres rige berømt i hele verden.
Jeg mener, at verden stadig har brug for jægerne, så modbevis mig.
Giv os et nyt forsøg med Krabasken.
Hvis vi tager den, holder De Deres løfte, og vi fortsætter vores alliance.
Hvis Imperator tager Krabasken, så kan De skille Inevitable ad,
og jægernes tid vil være forbi.
Uanset hvad, så vinder De.
Jeg ville finde velbehag i dette.
Så har vi en kappestrid.
Klar, parat.
Start.
Vi tager Krabasken og lægger den på Deres dørtrin.
Jægernes tid er ikke forbi.
Slet ikke.
Når vi når Dregmorr, følger vi dybhavsgravene.
Vi holder os kampklar med ryddet dæk, slebet geværflint og nye patroner.
Krabaskens hud er meget tyk.
Vi bruger de lange spyd.
Bueskytterne er ubrugelige, men vi har masser af brandbomber.
Vi rammer den med ild og lader den trække os afsted.
Sådan gør man med den slags.
Vi er klar, kaptajn. Vi tager den røde dæmon.
For vi er jægere!
Og vi vil nedkalde alle vores evner og al vores vrede over dette uhyre.
Retfærdigheden vil ske fyldest!
Men det bliver ikke enden for dette storslåede skib.
For ingen har sejlet længere end Dregmorr-havet.
Ingen ved, hvilke farer der lurer i det frygtelige ukendte.
Men det bliver dette skib,
ledet af Jacob Holland, der vil gennembore mørket.
Lad os skåle for en vellykket jagt og mange flere fremover.
Hvad var det?
-Den kom fra tønden. -Hvad var det?
-Er du blind passager? -Ja, det er jeg vel.
Du er blind passager.
Jeg…
Ja.
Vi sætter dig af i den nærmeste havn.
Vi går efter Krabasken, og vi kan ikke have et barn rendende.
Hvad sker der?
Jeg hedder Maisie Brumble,
men du behøver ingen præsentation.
Du er blevet slugt i ét stykke, skudt i hjertet og skåret i småstykker.
Men ormene æder dig ikke, og helvede tager dig ikke, så her står du!
Den stolte kaptajn på det næstbedste jagtskib, der nogensinde har sejlet.
Det næstbedste?
Hvilket skib er så det bedste?
Jeg hælder til Monarch, for det var det skib, mine forældre tjente på.
Jaså.
Så døde de som helte, ikke?
Jo.
Jeg kan lide hende.
-Hun er fuld af spræl. -Men kaptajn…
Sarah, tag hende med i besætningen.
Javel, kaptajn.
Tillykke, kaptajn En Dag.
Sov der.
Du er Sarah Sharpe.
Ingen overstyrmand er mere loyal end…
Stop det.
Jeg har hørt dine taler, frøken.
Mine taler har holdt mig ombord.
Du er ombord, fordi kaptajn Crow ikke har sat dig af.
Jagten betyder alt.
Så giv ham din absolutte lydighed.
Ellers vil jeg sørge for, at du får en skæbne værre end døden.
Du er utrolig.
DREGMORR-HAVET
Vi passerede Rompeberøen i nat.
Vi har nået Dregmorr.
Ja, og vi finder snart den tingest.
Jeg tænkte på, om jeg ikke får brug for noget større?
Hvor har du den kniv fra?
Jeg fik den af Sarah, for jeg er jæger nu.
-En jæger, der skal i seng. -Jeg er for vågen til at sove.
Jeg er på Inevitable med kaptajn Crow.
Billederne i mine bøger vækkes til live og kræver bloddryppende hævn!
Se at komme i seng.
Javel, kaptajn.
Vi slår den ihjel, ikke? Så rejser de statuer af os.
Vi skal nok slå den ihjel. Smut så!
Monstrene kan jeg klare. Men hende der bliver min død.
Husk på, at jægerens kodeks forbinder os med alle i fortiden
og med alle i fremtiden.
Jeg kan se ilden i hende.
Den samme ild, jeg så i dig.
Få alle mand på dæk!
Gør hende klar!
I dag skal vi gøre det, vi er bedst til!
Gør klar til kamp!
Hejs fok og storsejl!
Gør harpunerne klar! Nu skal vi på fornøjelsestur!
Hold fast!
Havet har sendt os sit værste, og vi sender det lige tilbage.
Brandbomber, tak!
Beskyt vores bredside.
Okay, I fiskemordere!
Vi er rejst langt for en gedigen slåskamp, og…
Jacob!
Hvad sker der?
Maisie, gå ned i kahytten.
Gå.
Hold dig fra vinduet.
Skynd jer!
Fyr!
Nu har vi chancen! Spyd!
Vi fik fat i den. Nu udmatter vi den.
For fulde sejl, ms. Merino!
Bras sejlene! Få dem af klamperne!
Den skal kæmpe mod vinden, indtil den har mistet sine kræfter.
Flygt, din djævel! Vi kommer efter dig!
Kaptajn?
Nu har vi dig.
Skibet kan ikke klare det.
Vi må skære rebene over.
Jeg flygter aldrig fra kamp, og jeg gør det ikke nu.
Vi skal!
Selv hvis den dør, trækker den os til bunds!
Tiden er inde for dig, din djævel.
Maisie Brumble, skær rebene over, og jeg dræber dig for kujoneri!
Jacob, stop hende!
Jacob!
Kom med hende!
-Hvad vil du gøre? -Jeg sagde, kom med hende!
-Hun er bare et barn. -Jeg giver dig en ordre!
Jeg beder dig.
Kom med hende.
Jacob!
Kommer vi til at dø herinde?
Nej.
Eller måske ja.
Vil den tygge i os,
eller bliver vi langsomt opløst af mavesyre?
Jeg ved det ikke, Maisie. Det her er helt nyt for mig.
Har du ikke jaget dem her hele livet?
Vi dræber dem. Vi undersøger dem ikke.
Det er tid til at begynde nu.
Jacob, hvad hvis den sluger dig?
Skær rebet over.
-Hvad vil du gøre? -Jeg slår den ihjel.
Dræbe den? Hvordan?
Aner det ikke. Jeg hidser mig op og gør det bare.
Jeg vil ikke overtænke det. Jeg dræber den bare.
Jeg ved ikke rigtig.
Husk, at jeg er Jacob Holland, der dræbte fem af dem på to dage.
Det her er bare endnu et uhyre.
Der må være en anden måde.
Det tror jeg ikke.
Kan du dræbe den indefra?
Øjeblik, tøs.
Jacob!
Nej, vent!
Vent, Jacob! Nej!
Stop!
Pokker i helvede.
Du kunne have dræbt mig!
Kunne jeg have dræbt dig?
Det er lige omvendt, tøs.
Jeg havde krammet på den, og du ødelagde det.
Krammet på den?
Jeg så vist en anden kamp.
Det skete alt sammen, fordi du skar rebene over.
Vi skar dem over.
Nej, du skar dem over.
Du stoppede mig ikke, vel?
Det er ikke det samme.
Er det ikke?
Nej, det er ikke.
Vi må hellere søge tilflugt.
Kom til kræfter.
Vi tager afsted i morgen.
HISTORIER OM KAPTAJN CROW
Min bog siger, at uhyrerne plejede at komme tæt på land.
Ingen steder var sikre.
Er det rigtigt?
Selvfølgelig.
Så du det?
Det var før min tid, men alle ved, det er rigtigt.
Hvad hvis de ikke er så slemme, som alle siger?
Havet er jo deres hjem.
Det var os, der jagede hende, ikke?
Hvad hvis vi bare lod dem være?
Vi dræber dem, fordi de dræber os.
Skal jeg minde dig om, at en af dem tog dine forældre?
Skulle de have ladet uhyrerne være?
Jeg…
Det ved jeg ikke.
Du er helt forvirret. Dine forældre døde som helte.
Det vil jeg gerne tro,
men måske kan man være en helt og stadig tage fejl.
Du giver ingen…
-Du giver ingen mening. -Hvorfor slugte Røde os mon?
Så den hedder Røde nu?
Hun, ikke den.
Jeg tror, det er en hun, og hun beskyttede os mod Crow.
Du har alt for høje tanker om det uhyre.
Han sigtede på dig…
Han sigtede på dig, gennem mig.
Fordi du skar rebene over.
Jeg gider ikke skændes om det.
For jeg vil ikke tiltrække nogen af de mange monstre på denne ø,
som jeg ikke ville være på, hvis du havde ladet rebene være!
Så vi skændes ikke.
Hvad gør vi så?
Jeg skaffer forsyninger.
Jeg får dig til Guelston, og når jeg er tilbage på skibet,
gør vi det færdigt.
Bliv nu ikke dræbt derude.
Jeg lover ikke noget.
Jacob?
Lov det.
Okay.
Det lover jeg.
Kaptajn.
Uhyret er væk.
Vi kan ikke blive her.
Den tog Jacob.
Jeg vil også gerne se den død, men vi synker, hvis vi ikke kommer i havn.
Hun tager mere vand ind, end vi kan pumpe ud.
Og lapningen af skroget ryger af.
Hvis vi er herude meget længere, synker vi.
Sæt kurs mod Mukesh-øen.
-Men den nærmeste havn er… -Mukesh!
Det bliver enten Mukesh eller havbunden.
Planlægger du mon et besøg hos Gwen Batterbie?
Kaptajn, hendes ydelser har en for høj pris.
En pagt med en som hende strider imod jægerens kodeks.
Til helvede med det kodeks, der forhindrer min hævn!
Jeg skal ikke have tilladelse.
Jeg bruger Batterbies metoder. Jeg gør, hvad der skal til.
Jeg ville dele havet og aflive alt levende i det, hvis jeg skal.
Men jeg får min hævn.
Jeg får min hævn.
Sæt sejlene mod en ny kurs!
Fulde sejl tæt op mod vinden!
Hej, lille ven.
Den er da ikke så slem.
Hvad laver du?
Jeg…
Jeg kommer nok til at gøre dig vred.
Det har du nok ret i.
Bliv, hvor du er.
Undskyld.
-Jeg har altid ønsket mig et kæledyr. -Det er ikke et kæledyr.
Det er et monster, og vi beholder det ikke.
Jeg har givet den et navn.
Lad mig gætte.
Blå.
Du kalder den ene Røde, og den anden Blå.
Hvis vi bliver her, får vi en hel regnbue, der vil æde os.
Men han er så sød!
Se lige det ansigt.
Vi to er ikke enige om, hvad der er sødt.
Nej!
Når vi kommer til Guelston, får du en kat, som du kan kalde Grå eller Hvid.
Måske Rødblond.
Du er for ung til at være led.
Og du er for gammel til at have barnlige ønsker.
Det er ikke barnligt at ønske sig et kæledyr. Mange har kæledyr.
Ikke nogen, der lægger æg i ens mund,
og hvor ungerne bryder ud gennem ens bryst!
Det var meget detaljeret.
Jeg har set nogle ting, okay?
Vi ved ikke, hvad den gør.
Vi ved intet om denne ø, udover at vi skal væk fra den!
Vi smutter.
Måske knytter de sig til os som gæs.
Det er gåsemor, der bekymrer mig.
Der er hun. Kom så, tøs.
Tag roret.
Hvis vi når til Rompeberøen, kan vi praje et skib.
Dregmorr er fyldt med monstre, men bare rolig.
Hvis der er nogen i nærheden, fornemmer jeg det.
Jeg er måske lidt rusten.
Jacob!
Jeg kommer, Maisie!
Maisie.
Maisie!
God dreng.
Vi må tilbage.
-Vi klarer det ikke! -Hvis du er hurtig til at øse.
Måske kan Røde tage os med!
Tilbage til øen?
-Nej, hjem! -Du er blevet vanvittig.
-Hun reddede os fra den tingest, ikke? -Vent… Hun…
Er du…
Det var mig, der reddede os.
Jeg smed den der…
Øs! Vi tager vand ind.
Hej!
Røde!
Kan du se ham her?
Det er dig.
Du spilder din tid.
Og det her er mig.
Og det her er ham.
Laver du dukketeater? Vi er ved at synke.
Vi skal hele vejen derhen.
Jeg tænkte på, om du ville tage os med derhen?
Hvis hun ellers forstår dig, så vil hun ikke hjælpe.
Lyspunktet? Hun åd dig ikke.
Kom i gang med at øse.
Jeg sagde jo, hun var mere end et uhyre!
Verden er stor, Jacob.
Og du ved ikke alt.
DREGMORR-HAVET
Med den rette kurs er vi der om tre dage.
ROMPEBERØEN
Godt så, uhyre. Du skal dreje.
Okay? Kan du dreje?
Kan du dreje mod styrbord?
Til højre.
Til højre, dit dumme uhyre.
-Kan du dreje til højre? Den vej! -Du kan råbe hele dagen.
Hun forstår dig ikke.
Hun forstår mig godt.
Hun er bare uhyrlig.
Du skal dreje mod styrbord.
Der, hvor jeg peger hen? Det er styrbord. Til højre.
Mere til højre. Derhen.
Drej til højre, dit infernalske søuhyre!
Han spekulerer på, om du vil dreje lidt.
Sådan her.
Sådan!
Tak, min pige!
Nemt nok.
Hun er ikke noget kæledyr. Du må ikke sænke paraderne.
Slap af, kaptajn. Hun er en ven.
-Ja, indtil hun bliver sulten. -Kan du ikke bare…
DREGMORR-HAVET
Er det Inevitable?
Kaptajn!
Vi har ikke brug for det her. Vi er jægere.
Kun hvis vi dræber den.
Jeg ved, hvorfor du er her, kaptajn.
Det er altid af samme grund.
Og jeg kan give dig det, du mangler.
En gift, der er stærk nok til at nedlægge de største uhyrer,
og et våben, der er stærkt nok til at sende giften dybt ind.
Ved du, hvad man siger om mig, kaptajn?
De, der kommer til Gwen Batterbie, får, hvad de vil have,
men oplever ingen gode dage bagefter.
Alligevel er du kommet her.
Jeg er ikke overtroisk.
Nej, det er du vel ikke.
Men det kommer du til.
Det er min mest rædselsvækkende skabelse.
Herrens Hånd, kalder jeg den.
Hvad vil det koste mig?
Alt, kaptajn.
Jeg tager alt.
Har vi en aftale?
Jeg er vant til et større mål, okay?
Spisetid!
Der står her, at under den mørke tid smadrede uhyret en by på Kra' Zules kyst.
Men vi har været op langs den kyst, og jeg har aldrig set nogen by der,
smadret eller ej.
Og vi siger ikke "yar" hele tiden.
På hver anden side råber vi "yar".
Det er simpelthen noget vrøvl.
Det siger du.
Men bogen siger noget andet, og den vil leve længere end os begge.
Så folk vil tro, at uhyrerne smadrer byer, der ikke findes,
og at jægere siger "yar".
Men hvis det ikke er sandt,
hvordan ved man så, hvad der er?
Og hvordan ved vi, om søuhyrerne har hevet damer ud af marker?
Om der virkelig var en mørk tid?
Måske startede de ikke krigen.
Måske, men…
Hvorfor skulle vi?
Det ligner en rigtig skibsknuser.
Der er hyggeligere hernede.
Ja.
Der er hyggeligere her.
Jeg ved ikke, hvordan krigen startede.
Måske er det kun vigtigt, hvordan den stopper.
Der er blodmåne.
Batterbie holder øje.
Ære er jægernes møntfod.
Og aftaler med hende er ikke ærefuldt.
Ja, der skal betales tilbage.
Det er skibet og os, der vil bære omkostningerne.
Sarah!
Se der.
Bregnemarer.
Ja.
De kommer ikke så langt nordpå.
Medmindre de svømmer væk fra noget.
Der er kun én ting, der skræmmer en bregnemare.
Krabasken.
Ms. Merino, sæt en ny kurs. Stik syd, tak.
På læsiden af Rompeberøen.
Javel, kaptajn.
I hørte ham! Få dem af klamperne!
Hejs sejlene! Alle sammen!
Vi finder dig.
Vi finder dig snart.
Det er ikke dig længere.
Du er ikke Jacob Holland, der dræbte fire uhyrer på to dage.
Det var fem.
Du er Jacob Holland, som blev venner med et uhyre,
reddede mit liv
og førte os hele vejen til Rompeberøen.
Vi klarede det.
Røde skal ikke med længere.
Hun er i fare hinsides Dregmorr, men vi kan praje et skib.
Og bagefter?
Så tager jeg dig med til Guelston, ikke?
Og hvad med dig?
Guelston er et sted.
Det er ikke en familie.
Jeg tager ikke tilbage dertil, og du tager ikke tilbage til det skib.
Så du har kun mig.
Og jeg har kun dig.
Det lyder vel ikke så slemt.
Nå? Hvad siger du?
Skal vi prøve?
Mener du…
Som en familie?
Ja.
Jeg ved det ikke.
Hvis vi bare lader som om, kommer det måske til at føles ægte?
Bare glem det. Det er dumt.
Skal vi bo på en gård eller sådan noget?
Glem det nu bare, dit æsel.
Så glem det.
Jeg tror bare ikke, at jeg…
Har du noget i ørerne?
Fint nok.
Vi må hellere pakke sammen.
Nå, min ven. Det har været et utroligt eventyr.
Jeg takker dig for alt, du har gjort, men det er tid til at tage hjem.
Og jeg sværger, at jeg aldrig vil jage søuhyrer igen.
Aldrig mere monsterjagt!
Vent lidt.
Okay.
Aldrig mere!
Pokkers!
Du forstår vist godt, hvor jeg vil hen. Det er en symbolsk gestus.
Jeg tror, hun forstår.
Godt.
Tid til at tage hjem.
Kom så, min pige.
Tag hjem.
Røde?
Røde!
Åh nej.
Jeg har brug for hjælp.
Hør her, Røde.
Kom væk.
I behøver ikke at slås.
Nej, Røde. Kom væk.
-Lad dem være. -Røde, vi må afsted.
Kom nu!
Nej, Røde!
Røde! Kom tilbage!
Alle mand til våben!
Fyr!
Maisie!
Nej, Røde! Stop!
Maisie!
Maisie.
Er du okay?
Er Røde uskadt?
Hold stand!
Gå væk, uhyre.
Lad hende være.
Det er Den røde krabask. Uhyret er her.
Nej, tøs.
Der er intet at gøre.
Hun behøver ikke gøre det her.
Jo, hun gør.
Gør Herrens Hånd klar!
Regnskabets time.
For alle dem, vi har mistet.
Her er dødsstødet, djævel!
Kæmp ikke imod.
Så strømmer giften hurtigere rundt.
Du skal ikke dø. Ikke endnu.
Ikke før du er blevet udødeliggjort på Castle Whiterock.
Kaptajn, måske er det bedre at lade giften afslutte det.
Nej, Sarah.
Det er et løfte til kongen og dronningen.
Men bare rolig. Den har ingen kampgejst tilbage.
Jo, den har.
Hejs læsejlene!
Mod styrbord, kaptajn. Der er en båd!
Vent!
Død og kritte.
Jacob?
Jaså.
Sikke en historie, Jacob.
Jægeren, der blev venner med et uhyre.
Uhyret, der tog mit øje.
Hvad er der gået af dig?
Den tingest og jeg,
vi havde…
…en forståelse.
En våbenhvile.
Men der er ingen våbenhvile uden krig.
Hvad end der skete derude, er intet imod århundreders krig.
Jeg ved, hvem jeg er.
Søn af en kaptajn, som var søn af en kaptajn.
Hvis vi er født til at slås, så lad os ved Gud kæmpe.
Så vi kan blive prøvet og finde vores storhed.
Så jeg spørger dig, Jacob, min søn,
er du min fjende?
Slip hende fri!
Hun er fuld af spræl.
Rolig, tøs.
Sådan.
Du må hjælpe Røde.
Hun er vores ven.
Jeg er ked af det.
Hun skal hvile sig.
Jeg får dig til Guelston.
Du er i sikkerhed.
Du får et godt, langt liv.
Men først besøger vi Castle Whiterock. Vi har en aftale med kongen og dronningen.
Du trænger vist til en opstrammer.
Velkommen hjem.
Godt at se dig.
Du er hjemme, Jacob.
Lad os skåle for de mange eventyr foran dig
som kaptajn på Inevitable.
Du er ved at komme dig.
Det er for sent.
Måske.
Det er ikke rigtigt, det de gør mod Røde.
Hun reddede os.
Du må tro på mig.
Jeg tror på dig.
Så hjælp med at stoppe dem.
Jeg har kæmpet mod uhyrerne hele mit liv,
og jeg har set ting, der aldrig kan glemmes.
Dette skib er alt, jeg kender til.
Ingen førstestyrmand er mere loyal end Sarah Sharpe.
Crow gjorde det! Han fik Krabasken!
Hele verden vil høre, hvad vi har gjort.
Dette skib, dit skib, vil leve evigt.
Intet kan forhindre det.
Blå!
Det kan en kat ikke gøre.
Åbn porten!
SØUHYRERNES HISTORIE
DEN MØRKE TID
SEJREN OVER UHYRERNE
Det var dem!
Stakkels pige.
Bare rolig, Røde. Jeg får dig væk herfra.
Hvad foregår der?
Hvorfor er alle…
Han gjorde det! Han fik Den røde krabask!
Det er nok, ms. Merino.
I hørte kaptajnen.
Kast anker.
Kaptajn Crow.
Det ser ud til, vi har en vinder.
Da jeg sidst besøgte Whiterock,
fortalte De mig, at jægernes dage var forbi.
Men Imperator kunne ikke måle sig med uhyret.
Al Deres rigdom og magt,
alt dette, er intet i forhold til en jægers vrede.
Og det er Inevitable, der vil føre an
ind i Dregmorr og hinsides det.
Indtil knoglerne fra samtlige uhyrer ligger på bunden af havet!
Kaptajn!
Jacob.
Tilbage til skibet.
Jeg kan ikke tillade det.
Du vanærer mig, knægt.
Som du vanærer alle jægere før os.
De, der døde som helte.
Ja, de var helte.
Men man kan være en helt
og stadig tage fejl.
Giv mig lansen.
Jeg så dig som en søn.
Men jeg kender dig ikke.
Jeg gav dig alt!
Jeg gav dig livet!
Du har lagt din lanse og tror, det har gjort dig stærk.
Men du har vendt ryggen til dit eget folk.
-Jacob!
Jeg burde have givet dig en større kniv.
Jægerne bragte uhyret ind i hjertet af vores kongerige.
For jeres dronning, for alt der er godt!
Nedlæg den!
Kanonerer! I stilling!
Gør klar til at skyde!
Af vejen, fjolser!
Stop!
Hvis du gør det, stopper det aldrig.
Ikke mere monsterjagt!
Umuligt.
Godt gået, min pige.
Jeg er ikke færdig.
Vores bøger,
vores historie,
er en løgn.
Jeg tror ikke, uhyrerne har hærget vores kyster.
Det var bare en historie.
En historie fortalt af dem!
Hvad?
I generationer har de lært os at hade uhyrerne
og sendt jægerne ud for at tilintetgøre dem.
Og uhyrerne lærte at frygte os og hade os,
og de kæmpede imod!
Hvor vover du at tale usandt om din konge og dronning?
Du har ingen ret til at tale!
Jeg har i den grad ret!
Jeg nedstammer fra jægerslægter, der døde Deres storslåede død!
Deres rige blev betalt med deres blod.
Og deres blod!
Slut! General, giv ordren.
Denne krig blev startet af fortidens konger og dronninger.
Og med hver løgn voksede deres rige.
Nu står de på den samme balkon og fortæller de samme løgne.
For deres grådighed.
General!
Afslut det!
Lyt til hende!
Slip uhyret fri!
Lyt til barnet!
Nu er jeg færdig.
Okay, Røde.
Vi må hellere gå.
Hvad laver I?
Fyr!
Jeres dronning befaler det!
General, skal vi ikke skyde?
Min bror var ombord på Monarch, sergent.
Og jeg vil vide, hvordan krigen begyndte.
Det gjorde ondt, ikke?
Du har ingen anelse.
To liv blev reddet den dag.
Et menneske og et uhyre.
Og fra da af forandrede verden sig.
Intet skib besejlede Dregmorr igen.
Og mysterierne hinsides blev der ikke rodet op i.
Jeg tænker nu ikke meget på det.
Røde er i sikkerhed, og jeg har alt, jeg har brug for her.
Jeg får et storslået liv.
Kaptajn Crow er vores helt Han holder havet frit
Han stikker, dræber, skyder og flår De monstre, som vi frygter
Han stikker, skyder og nedlægger Med kanoner, lanse og spyd
Skærer hornene af, vi vil ikke ha' De monstre, som vi frygter
Så syng så højt for jægerne Hele verden rundt
For jæger' lever storslået Og dør på samme vis
Så løft dit glas op højt For Crow og hans ene øje
Vi løfter glasset op på ny Og synger i vilden sky
Kaptajn Crow Han skal på rov
Han jager dem dagen lang
De har bidt i ham Og druknet ham
Og dræbt ham mange gang'
De har dræbt ham massevis af gang' Men han giver aldrig op
Monstrene dør i blod og ild Indtil han siger stop
Så syng så højt for jægerne Hele verden rundt
For jæger' lever storslået
Og dør på samme vis
Tekster af: Jesper Samson