‫- NETFLIX מציגה -‬
‫"היו זמנים שבהם ילדים חששו מהלילה,‬
‫כי שעות הערות הביאו עמן חזיונות של אימה…"‬
‫- סיפוריו של קפטן קראו -‬
‫"ימי האופל שבהם מפלצות הים האיומות‬
‫פשטו על חופינו,‬
‫ואף ספינה בים לא הייתה בטוחה.‬
‫אבל הודות לציידים, הימים האלו חלפו.‬
‫כיום, לוחמים עזי נפש אלו‬ ‫לוחמים במפלצות הרחק מעבר לאופק,‬
‫ומסכנים את חייהם כדי לסלק מהימים‬ ‫את יצורי הסיוטים הללו.‬
‫וספינת הציד הגדולה מכולן היא ה'אינבטבל'…"‬
‫"והצייד הגדול מכולם הוא קפטן קראו!"‬
‫קפטן קראו!‬
‫אני קפטן קראו, מפלצת מסריחה!‬
‫היי.‬
‫מי מקריאה את הסיפור?‬
‫אוי בחיי!‬
‫מה זה?‬
‫כיבוי אורות היה לפני שעה. אתם תהרגו אותי.‬
‫קדימה. למיטות.‬ ‫-אנחנו חייבים?‬
‫ומיס מייזי,‬
‫המלך והמלכה דואגים לכם, יתומי הציידים,‬
‫מתוך טוב לבם.‬
‫כשאת לא מצייתת לחוקי הבית, את מזלזלת בהם.‬
‫אז לא יהיו יותר ניסיונות כאלה, נכון?‬
‫בהחלט לא.‬
‫מסעות נאים, סמרטוטים.‬
‫וזכרו,‬
‫חיו חיים דגולים‬
‫ומותו מוות דגול.‬
‫ביי ביי, מייזי!‬
‫ביי, מייזי. נתגעגע אלייך.‬ ‫-להתראות מחר!‬
‫כולם לסיפון!‬
‫- אינבטבל -‬
‫כולם יחד!‬
‫הנף מפרשים!‬
‫תחזיקו חזק!‬
‫איפה ראית את זה?‬ ‫-ישר לפנים, ג'ייקוב.‬
‫את בטוחה?‬
‫אכן, זנב אדום. הגדול ביותר שראיתי מעודי.‬ ‫ממש מתחת לפני המים.‬
‫אם כך היום הוא היום.‬
‫זאת "האימה האדומה".‬
‫אני מרגיש את זה בעצמות.‬
‫תראה שם!‬
‫ציפורים עפות אחריה.‬
‫עשינו את כל הדרך הנה בשביל קרב ראוי.‬ ‫-ונזכה לו, נערי.‬
‫חלפו 30 שנה מאז שהיצור הזה לקח לי את העין.‬
‫כעת אזכה לנקמה.‬
‫אכן.‬
‫ובכן,‬
‫חלפנו על פני אי רום פפר.‬
‫היא בדרכה לים דרגמור.‬
‫אם אנחנו עומדים להילחם‬ ‫ביצור האדיר והנורא ביותר בים,‬
‫עדיף לא לדחות לאחרי.‬
‫אולי לא יהיה "אחרי".‬
‫להניף, כולם! תחזיקו חזק, כלבים!‬
‫קפטן!‬
‫ספינת ציידים אחרת נמצאת תחת מתקפה!‬
‫זאת הספינה של ג'ים ניקלבונז.‬
‫נראה שהוא מצא בריקלבק.‬ ‫-הייתי אומרת שהבריקלבק מצא אותו.‬
‫חייבים לעזור לו.‬
‫איזה מסלול, קפטן?‬
‫ממשיכים קדימה.‬ ‫-מה?‬
‫אם ג'ים ניקלבונז היה‬ ‫חצי מהימאי שהוא טוען שהוא,‬
‫הוא לא היה מסתבך בצרה הזו.‬
‫קפטן, אתה מכיר את הקוד.‬
‫הוא קושר אותנו לאלו שבאו לפנינו‬ ‫ולאלו שיבואו אחרינו.‬
‫ואפילו לשקרן הזה, ג'ים ניקלבונז.‬
‫מיס מרינו, פני למסלול חדש.‬
‫כן, קפטן!‬
‫הטו מפרש ירכתיים!‬
‫פרשו אותו!‬
‫חיכיתי שלושים שנה.‬
‫שלושים שנה!‬
‫לכל הרוחות!‬
‫להסתובב!‬
‫אל תדאג, נשיג את "האימה" מהר מאוד, קפטן.‬
‫דחף אותה קדימה, מר קריספ!‬
‫זה יותר מדי, קפטן!‬
‫אנחנו טובעים!‬
‫זהו זה, חבריי!‬
‫היה לי לכבוד לשרת איתכם.‬
‫הנף!‬
‫אלוהים אדירים, זו האינבטבל!‬
‫קדימה, הציפור השחורה!‬
‫שהמפלצת תדע שאנחנו כאן.‬
‫ננעצנו בה.‬
‫אנחנו בעמדת יתרון.‬ ‫שנמשוך אותה בכיוון הרוח?‬
‫אכן, ונבצע תמרון הצלבה.‬
‫חזק שמאלה, מר קריספ!‬
‫קחי אותה חזק לתוך הרוח, מיס מרינו!‬
‫פרשו מפרש ראשי וקדמי, ושחררו מפרשי משנה!‬
‫הנף מפרש ראשי!‬
‫קדימה!‬
‫שימו לב.‬
‫כוונו נמוך.‬
‫בסדר, קוטלי דגים שכמותכם!‬
‫עשינו את כל הדרך הנה כדי לזכות בקרב הגון.‬
‫וכעת, נזכה בו!‬
‫כמעט שם, קפטן.‬
‫אכן, שרה.‬
‫כעת, לצד שמאל, מיס מרינו!‬ ‫ולבצע תמרון הצלבה!‬
‫שמעתם אותו, סמרטוטים!‬
‫הניפו את מפרש התורן! ראשי וקדמי!‬
‫בוא נשמע אותך, חלילן!‬
‫הנה זה בא!‬
‫אש!‬
‫לא הרתענו את הטרף. להפך, חוששני!‬
‫אל דאגה, ג'ייקוב.‬
‫הרם פקעות, מיס מרינו.‬
‫הניפו מפרש ראשי ומפרש תורן!‬
‫מפרש עליון, פקעות!‬
‫הנף!‬ ‫-שחרר!‬
‫הוא צולל!‬
‫תתחבא מתחת למדרגות ואל תצא עד שזה ייגמר.‬
‫דג פיקח.‬
‫הוא המשיך בכיוון הרוח.‬
‫היכון.‬
‫חכו לפקודה!‬
‫שמעתם את הקפטן! ידיים על החבלים!‬
‫היכונו, כולם!‬
‫אין ציפורים.‬
‫הוא חכם מכפי שחשבנו. החבל נותק.‬
‫הוא מתחתינו.‬
‫ג'ייקוב!‬
‫אל תדאג, בחור.‬
‫הוא איפה שאנחנו רוצים אותו.‬ ‫-ג'ייקוב, זהירות!‬
‫ג'ייקוב!‬
‫איש במים! חזק שמאלה!‬
‫תמשכו חזק, סמרטוטים!‬
‫חזק שמאלה!‬
‫הגיעה השעה, שטן שכמותך.‬
‫קפטן.‬
‫-הוא מתעורר.‬
‫קפטן!‬
‫קפטן, התורן שבור,‬ ‫והמפרש הראשי לא נראה טוב.‬
‫היא לא יכולה להילחם.‬
‫אז נחזור ל"אימה" כשהיא תוכל.‬
‫התיקונים לא יימשכו יותר מדי…‬ ‫-קבעו מסלול ל"שלושה גשרים".‬
‫אנחנו חוזרים הביתה.‬
‫אם אתם לא רוצים בעיות,‬
‫כדאי שתתרחקו מהקפטן.‬
‫הוא היה מספיק קרוב‬ ‫כדי להריח את השדה האדומה הזו.‬
‫אבל אם הוא לא יצליח לצוד את "האימה",‬ ‫הוא יוציא זאת עלינו, אין ספק.‬
‫עגמומי כאן כמו חפיר בהלגרד.‬
‫צדנו מפלצות אמיתיות במסע הזה,‬
‫והמלך והמלכה ישלמו לנו על כך בנדיבות.‬
‫ואז נחזור ונצוד את השדה האדומה.‬
‫האם נוכל לנצח אותה, ג'ייקוב?‬ ‫אומרים ש"האימה" מזיזה את הים כולו.‬
‫אכן, והיא גם יורה כדורי אש מעיניה, אומרים.‬
‫זה מספיק כדי לגרום לך פיק ברכיים.‬
‫אבל אני לא מפחד,‬ ‫כי אני משרת על האינבטבל, יחד איתכם.‬
‫הספינה הזו צדה יותר מפלצות מכל ספינה אחרת,‬
‫ויש לה את הצלקות שמוכיחות זאת.‬
‫כמו גם לנו, ג'ייקוב!‬
‫אכן.‬
‫וכל צלקת של צייד היא חיים שניצלו.‬
‫מלח סוחר במסעו הראשון.‬
‫אם.‬
‫בן.‬
‫כל הציידים מתים מאותה סיבה.‬
‫אכן, הסיבה היא שהם ציידים.‬
‫נכון. הסיבה היא שהם ציידים.‬
‫אבל כל צייד מת מוות דגול.‬
‫כי כל צייד חי חיים דגולים!‬
‫ג'ייקוב!‬
‫הקפטן רוצה לדבר איתך.‬
‫אם כבר מדברים על מוות דגול.‬
‫היה נחמד להכיר אותך, ג'ייקוב!‬
‫נחשוב עליך לעתים קרובות ובחיבה.‬
‫רצית לראות אותי, קפטן?‬
‫שב.‬
‫קפטן, אנחנו נתפוס את "האימה".‬
‫אנחנו יודעים איפה היא עכשיו,‬ ‫ואתה תזכה לנקום.‬
‫אני פשוט מצטער שזה לא קרה היום.‬
‫ג'ייקוב, אני שונא את השדה הזו‬ ‫בכל נימי נפשי,‬
‫אבל עשינו את הדבר הנכון‬ ‫כשהצלנו את ג'ים ניקלבונז.‬
‫יעצת לי עצה טובה היום.‬
‫טוב, אני שמח שכך אתה רואה זאת.‬
‫אז נלך הביתה,‬ ‫נאסוף את הפרס, ונתקן את הספינה.‬
‫ואז נחזור למפלצת הזו ונמטיר עליה גיהינום.‬
‫ומה אז?‬
‫מה יהיה על האינבטבל‬
‫אחרי לכתי?‬
‫היא ידעה קרבות ונזקים,‬
‫וכל קורה, קרש ותורן הוחלפו בה‬
‫מאז יום השקתה.‬
‫ועדיין, היא שורדת.‬
‫היא דבר נצחי.‬
‫אבל אני לא.‬
‫בוא.‬
‫- אוגוסטוס קראו ה-3 -‬
‫הנה גדולתי.‬
‫וגדולתו של אבי לפניי,‬
‫ושל אביו לפניו.‬
‫ביום שבו נצוד את "האימה האדומה",‬
‫אכתוב בפעם האחרונה ביומני כקפטן.‬
‫ואז יגיע זמנך.‬
‫ידעתי זאת מהיום שמשיתי אותך מהים.‬
‫היית שם במשך ימים.‬
‫אבל היה בך משהו, ג'ייקוב.‬
‫אש שלא מוכנה לגווע.‬
‫ואז החזקתי בך,‬
‫וידעתי.‬
‫אלות הגורל הביאו לי בן.‬
‫ושיום יבוא ותהפוך לקפטן האינבטבל.‬
‫ביום שבו מצאת אותי,‬
‫נשבעתי שאעשה כל שבכוחי‬ ‫כדי להגן על אנשים מפני השדים הללו.‬
‫אם תעניק לי את הספינה הזו,‬ ‫אסכים לקחת אותה,‬
‫וזה יהיה לי לכבוד.‬
‫נערי.‬
‫אתה תעשה גדולות ונצורות.‬
‫זו האינבטבל. האינבטבל חזרה!‬
‫תראו!‬ ‫-איזה מראה!‬
‫מתערב שבטנה מלאה בעצמות.‬
‫טוב להגיע הביתה סוף סוף,‬
‫אבל זו תהיה שהות קצרה, חוששתני.‬
‫קפטן קראו יבקר אצל המלך והמלכה‬ ‫עם אור ראשון.‬
‫וכשהספינה תהיה מוכנה,‬
‫נהיה בדרכנו להרוג מפלצת!‬
‫אנחנו יוצאים בעקבות "האימה האדומה",‬
‫אז אם זה יהיה ביקורנו האחרון‬ ‫ב"שלושה גשרים",‬
‫אני מצפה לחגיגות פרועות במיוחד!‬
‫קדימה, פנו דרך לציידים.‬
‫קדימה, חברים!‬
‫הכתר ישלם בנדיבות על הקרניים הללו,‬ ‫אז המשקאות על חשבוננו!‬
‫אף אחד לא יישאר צמא הלילה, סמרטוטים!‬
‫קדימה!‬
‫"קפטן קראו הוא גיבורנו‬ ‫הוא מנקה את הימים‬
‫הוא דוקר, יורה, הורג וחותך‬ ‫את המפלצות מהן אנו מפחדים‬
‫הוא דוקר, יורה ומוציא להורג‬
‫בעזרת תותח, צלצל וחנית‬
‫חותך קרניים בשמחה‬
‫ואיש אינו מזיל דמעה‬ ‫על המפלצות מהן אנו פוחדים‬
‫אז בכל מקום בו אנו נמצאים‬ ‫שירו בשבחם של הציידים‬
‫כי חיי הציידים דגולים הם‬ ‫ומותם דגול אף הוא"‬
‫שלום.‬
‫שמי מייזי.‬
‫מייזי ברמבל.‬
‫ובכן, אני שמח לפגוש אותך.‬
‫ואתה ג'ייקוב הולנד, שקטל פעם ארבע מפלצות‬
‫תוך יומיים.‬
‫האם זה נכון?‬
‫ארבע ביומיים?‬
‫אל תאמיני לכל מה שאת שומעת, ילדה.‬ ‫ארבע ביומיים?‬
‫זה היה חמש.‬
‫שמעתי…‬
‫שמעתי שפעם המפלצות היו מגיעות ישר לחוף,‬
‫חוטפות מישהי ישר מהגינה שלה,‬
‫ובולעות אותה!‬
‫אבל זה נפסק. והכול בזכות הציידים.‬
‫אין מקצוע אצילי יותר, אני אומרת.‬
‫אני עצמי בת לשושלת ארוכה של ציידים.‬
‫אכן כך?‬
‫אכן. הוריי היו מטילי צלצל.‬ ‫הם שירתו על סיפון ה"מונארך".‬
‫המונארך.‬
‫אם כך, הם…‬
‫אכן.‬
‫אבל אלו חיי הצייד, הלא כן?‬
‫חייכם דגולים, ומותכם דגול.‬
‫בואי.‬
‫אז מי מטפל בך?‬
‫אני גרה במעון לילדים בגילסטון, קרוב לכאן.‬
‫אלא שאני לא ממש גרה שם.‬
‫ברחתי, אתה מבין.‬
‫ואני לא חוזרת לשם.‬
‫כי אני מצטרפת לצוות שלך.‬
‫לא, את לא. ספינת ציד אינה מקום לילדה.‬
‫אבל אתה הצטרפת לספינה כשהיית בגילי,‬ ‫ותראה אותך עכשיו.‬
‫אתה כלי נשק נגד‬ ‫ההמצאות האפלות ביותר של הטבע.‬
‫ככה כתוב בעמוד 92.‬
‫תראי, ילדה, אני יודע להשתמש בחנית,‬ ‫אבל היה לי מזל לא מעט פעמים.‬
‫אין ערובה לכך שתגיעי לעמוד 92.‬
‫תאמיני לי.‬
‫עכשיו כדאי שתלכי.‬
‫בסדר. אדבר עם קפטן קראו.‬
‫זה אדם בעל סמכות אמיתית.‬
‫אתה יודע איפה אוכל למצוא את קפטן קראו?‬
‫היי. יש לי סמכות.‬
‫בסדר?‬ ‫-אבל אתה לא הקפטן, נכון?‬
‫לא, אבל אני עשוי מהחומר המתאים.‬
‫"החומר המתאים"?‬
‫סליחה, זה פשוט נשמע מצחיק.‬
‫כלומר, אני אהיה קפטן.‬
‫מתישהו.‬
‫טוב, אני מתכוונת לעלות לספינה הזאת.‬
‫אז, אם לא אכפת לך,‬
‫אדבר על זה עם "קפטן עכשיו".‬
‫לא עם "קפטן מתישהו".‬
‫היי! תוריד אותי! עזוב אותי!‬
‫ציידי מפלצות אמורים להיות גיבורים.‬
‫כן, והנה אני מציל אותך.‬
‫ערב טוב, רוזי. את עוברת בגילסטון?‬
‫אכן.‬
‫נהדר. אז תורידי אותה שם, ולא לפני.‬
‫אם זו לא טרחה גדולה.‬ ‫-אכן.‬
‫היי!‬
‫זאת חטיפה!‬
‫לא, יקירתי. זה ההפך מחטיפה.‬
‫חברה חדשה, ג'ייקוב?‬
‫סתם איזו ילדה.‬
‫ילדים הם דברים נוראיים.‬
‫ועוד איך.‬
‫קפטן קראו!‬
‫ובכן, תראו מי הגיע,‬ ‫קפטן קראו ואנשיו הנאמנים.‬
‫הוד מעלתכם, כפי שאתם רואים,‬ ‫האוקיינוס העניק לנו טרף בשפע.‬
‫ואני רואה שצדתם בריקלבאק בגודל מלא.‬
‫יצור כזה מבטיח פרס גדול.‬
‫אבל יש משהו שאיני רואה.‬
‫קרנה של "האימה האדומה".‬
‫אדמירל הורנאגולד דיווח לנו על שמועה…‬
‫אדמירל הורנאגולד.‬
‫…שאיתרתם את "האימה האדומה",‬ ‫אבל נטשתם את המרדף‬
‫בגלל איזה קוד כלשהו.‬
‫המלך והמלכה לא משלמים לכם כדי לכבד קודים.‬
‫הם משלמים לכם כדי להרוג מפלצות.‬
‫כמה עוד ספינות יאבדו‬ ‫כי אתה הנחת ל"אימה" לחמוק?‬
‫פעם זו הייתה ממלכה קטנה עם רעיון גדול.‬
‫לשלוח ציידים שירחיקו את המפלצות מחופינו‬
‫ולהביא עידן חדש של שלום.‬
‫חלפו מאות שנים מאז ימי האופל,‬
‫אבל כל עוד "האימה" חיה,‬
‫אנשים ימשיכו לפחד מהים.‬
‫אז היום אנו מציינים את תחילתו של עידן חדש.‬
‫הכתר כבר לא יתמוך בציידים.‬
‫היא מראה מלבב, הלא כן?‬
‫ה"אימפרטור" היא הספינה המשוריינת ביותר‬ ‫שאי פעם הפליגה בימים.‬
‫הצי המלכותי יעמיק לתוך הלא נודע‬
‫וישמיד כל מפלצת שתיקרה בדרכו.‬
‫לא בדבר הזה.‬
‫היא נמוכה מדי.‬
‫והתותחים הנייחים הם חסרי תועלת.‬
‫והקברניט שלה הוא כסיל.‬
‫הגיע הזמן שתעזוב, קפטן.‬
‫זמנך עבר.‬
‫אדמירל,‬
‫ראית פעם מפלצת שלא היתה תלויה מתקרה?‬
‫אל תשלח את חייליך למות בספינה כזאת.‬
‫היא לא בנויה לציד,‬
‫וגם אתה לא.‬
‫אני מבטיח לך, אני לא פוחד מהמפלצות הללו.‬
‫אז אתה שוטה!‬
‫ותיקח איתך מלחים טובים רבים למצולות!‬
‫גנרל, לווי את הציידים החוצה. סיימנו איתם.‬
‫אנו הציידים הקזנו דם,‬
‫בזמן שאתם הסתתרתם מאחורי חומות‬
‫וציירתם קווים על מפות.‬
‫אתם מוגי לב, כולכם!‬
‫גנרל, יש לעצור את הקפטן,‬
‫ולהוציא את האינבטל משירות.‬
‫חכו!‬
‫הוד מעלתכם.‬
‫הקפטן ידוע במזגו החם,‬
‫אבל כישוריו כצייד שירתו אתכם היטב.‬
‫הוא פתח את הימים‬
‫והפך את האימפריה שלכם לקנאת העולם המוכר.‬
‫כעת, אני סבור שהעולם עדיין זקוק לציידים,‬
‫אז הוכיחו שאני טועה.‬
‫תנו לנו עוד הזדמנות אחת לצוד את "האימה".‬
‫אם נצליח,‬
‫תעמדו בהבטחתכם והברית בינינו תימשך.‬
‫אם האימפרטור תצוד אותה,‬
‫תוכלו לפרק את האינבטבל ולמכור את חלקיה,‬
‫וימי הציידים יגיעו לסופם.‬
‫כך או כך,‬
‫אתם תנצחו.‬
‫אני אשמח להזדמנות.‬
‫אם כך, יש לנו תחרות.‬
‫היכונו.‬
‫צאו.‬
‫נצוד את "האימה" ונביא אותה אל מפתנכם.‬
‫ימי הציידים לא הסתיימו.‬
‫כלל וכלל לא.‬
‫כשנגיע לים דרגמור נעקוב אחר השקעים.‬
‫נישאר בכוננות קרב, נפנה את הסיפון,‬ ‫נשחיז את אבני הצור ונדאג לתחמושת טרייה.‬
‫עורה של "האימה" יהיה עבה מאוד.‬
‫כדאי שנשתמש בחניתות ארוכות.‬
‫הקשתים לא יועילו,‬
‫אבל יש לנו הרבה פצצות תבערה.‬
‫נטיח בה אש, ואז נינעץ בה וניסע כמו מזחלת.‬
‫ככה מטפלים ביצור כזה.‬
‫אנחנו מוכנים, קפטן. נצוד את השדה האדומה.‬
‫כי אנחנו ציידים.‬
‫וכל המיומנות שלנו‬
‫וכל הזעם שלנו ינחתו על המפלצת הזו.‬
‫והצדק ייעשה!‬
‫אבל זה לא יהיה סופה של ספינה דגולה זו.‬
‫כי איש לא הפליג מעבר לים דרגמור.‬
‫איש לא יודע אילו סכנות אורבות‬
‫באזור הבלתי נודע והנורא הזה.‬
‫אבל הספינה הזו,‬
‫תחת פיקודו של ג'ייקוב הולנד,‬ ‫היא שתפלח דרך באפלה.‬
‫בואו נשתה לחיי ציד מוצלח,‬
‫ורבים נוספים בעתיד.‬
‫מה זה היה?‬
‫זה בא מהחבית. מה זה היה?‬
‫התגנבת לספינה?‬
‫התגנבתי לספינה.‬
‫התגנבת לספינה.‬
‫אני…‬
‫כן.‬
‫טוב, נוריד אותך בנמל הקרוב.‬
‫אנחנו יוצאים בעקבות "האימה",‬ ‫ולא נוכל שילדה תסתובב פה.‬
‫מה זה?‬
‫שמי מייזי ברמבל.‬
‫אבל אתה לא צריך להציג את עצמך.‬
‫נבלעת בשלמותך,‬
‫נורית בלב, ונחתכת לחתיכות.‬
‫אבל התולעים לא רצו לאכול אותך‬ ‫והגיהינום לא רצה לקחת אותך, אז הנה אתה.‬
‫המפקד הגאה של ספינת הציד השנייה בגדולתה‬
‫שאי פעם הפליגה.‬
‫שנייה בגדולתה?‬
‫אם כך, אם יותר לי לשאול, מי במקום הראשון?‬
‫אני מחבבת את המונארך,‬
‫כי היא הספינה שהוריי שירתו עליה.‬
‫אני מבין.‬
‫אז הם מתו מות גיבורים, הלא כן?‬
‫אכן.‬
‫אני מחבב את הילדה.‬
‫יש לה מזג תוסס.‬ ‫-אבל קפטן…‬
‫שרה, תדאגי לה, בבקשה?‬
‫אכן, קפטן.‬
‫ברכותיי, קפטן מתישהו.‬
‫תשני שם.‬
‫את שרה שארפ.‬
‫אומרים שאין קצין ראשון נאמן יותר…‬
‫זה מספיק.‬
‫שמעתי את הנאומים שלך, מיס.‬
‫הנאומים שלי השאירו אותי על הסירה הזאת.‬
‫את על הסירה הזאת כי קפטן קראו‬ ‫לא יעצור רק כדי להוריד אותך.‬
‫הציד הוא הדבר הכי חשוב.‬
‫אז תני לו את צייתנותך המוחלטת.‬
‫או שתיפלי על זה בעצמך,‬
‫כי אני אדאג שתתחנני למות.‬
‫את מדהימה.‬
‫- ים דרגמור -‬
‫חלפנו על פני אי רום פפר בלילה.‬
‫הגענו לים דרגמור.‬
‫אכן, ונמצא את היצור הזה בקרוב.‬
‫אני תוהה אם לא אצטרך משהו מעט… גדול יותר?‬
‫היי, מאיפה השגת את הסכין הזה?‬
‫שרה נתנה לי אותו, כי אני ציידת עכשיו.‬
‫ציידת שצריכה ללכת לישון.‬ ‫-אני ערה מדי בשביל לישון.‬
‫אני על האינבטבל עם קפטן קראו.‬
‫הציורים בספרים שלי מתעוררים לחיים‬
‫ונוקמים נקמה עקובה מדם!‬
‫לכי, תנוחי.‬
‫אכן, קפטן.‬
‫אנחנו נהרוג את היצור הזה, נכון?‬
‫ויעשו מאיתנו פסלים.‬
‫נהרוג אותו ועוד איך. עכשיו לכי!‬
‫אני יכול להתמודד עם מפלצות.‬
‫אבל זאת, היא עוד תהרוג אותי.‬
‫אתה זוכר שקוד הציידים קושר אותנו‬ ‫לכל מה שבא לפנינו‬
‫וכל מה שיבוא אחרינו.‬
‫אני רואה בה להט.‬
‫את אותו הלהט שראיתי בך.‬
‫כולם לעמדות!‬
‫תכינו אותה!‬
‫היום הוא היום שבו נעשה מה שאנחנו עושים!‬
‫כולם למצב קרבי!‬
‫פרשו מפרשי ירכתיים!‬
‫מטילי צלצל, קשרו את החיצים שלכם!‬ ‫אנחנו עולים על המזחלת!‬
‫הנף!‬
‫היכונו!‬
‫האוקיינוס שלח לנו את הגרוע ביותר שלו,‬ ‫ונשיב לו באותה מטבע.‬
‫פצצות תבערה, תותחנים!‬
‫הגנו על צד הספינה.‬
‫בסדר, קוטלי דגים.‬
‫עשינו כל הדרך הנה כדי לזכות בקרב ראוי ו…‬
‫ג'ייקוב!‬
‫מה קורה?‬
‫מייזי, תחזרי לחדר שלך.‬
‫לכי.‬
‫תתרחקי מהחלון.‬
‫מהר, בחורים!‬
‫אש!‬
‫זו ההזדמנות שלנו! חניתות!‬
‫ננעצנו בה. עכשיו נתיש אותה.‬
‫מפרשים מלאים, מיס מרינו!‬
‫שנו כיוון מפרש! קבעו אותם!‬
‫היא תילחם ברוח עד שלא תישאר בה רוח לחימה.‬
‫רוצי, שדה שכמוך! אנחנו אחרייך!‬
‫קפטן?‬
‫עכשיו את שלנו.‬
‫הספינה לא תעמוד בזה.‬
‫חייבים לחתוך את החבלים.‬
‫מעולם לא נסתי מקרב, ולא אתחיל בכך כעת.‬
‫אין לנו ברירה!‬
‫גם אם היא תמות, היא תגרור אותנו למצולות!‬
‫שעתך הגיעה, שדה.‬
‫מייזי ברמבל, אם תחתכי את החבלים‬ ‫אהרוג אותך על פחדנותך!‬
‫ג'ייקוב, עצור בעדה!‬
‫ג'ייקוב!‬
‫תביא אותה אליי!‬
‫מה אתה מתכוון לעשות?‬ ‫-אמרתי שתביא אותה אליי!‬
‫היא בסך הכול ילדה.‬ ‫-נתתי לך פקודה!‬
‫בבקשה, קפטן.‬
‫תביא אותה אליי.‬
‫ג'ייקוב!‬
‫אנחנו נמות כאן?‬
‫לא.‬
‫טוב, כן.‬
‫היא תלעס אותנו,‬
‫או שנתעכל לאט בעזרת חומצות?‬
‫אני לא יודע, מייזי. זה חדש בשבילי.‬
‫לא צדת את היצורים האלה כל חייך?‬
‫אנחנו הורגים אותם. אנחנו לא לומדים אותם.‬
‫אני מניח שהגיע הזמן להתחיל.‬
‫ג'ייקוב, מה אם היא תבלע אותך?‬
‫תחתכי את החבל.‬
‫מה אתה מתכוון לעשות?‬ ‫-להרוג אותה.‬
‫להרוג אותה? איך?‬
‫אני לא יודע. אני מתלהב ואז מאלתר.‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה יותר מדי.‬ ‫פשוט אהרוג אותה.‬
‫אני לא בטוחה לגבי זה.‬
‫אני ג'ייקוב הולנד, זוכרת?‬
‫הרגתי חמש מפלצות תוך יומיים.‬
‫וזו פשוט עוד מפלצת.‬
‫חייבת להיות דרך אחרת.‬
‫חוששני שלא, ילדה.‬
‫טוב, תוכל להרוג אותה מבפנים?‬
‫חכי, ילדה.‬
‫ג'ייקוב!‬
‫לא, חכה!‬
‫חכה, ג'ייקוב! לא!‬
‫עצור!‬
‫אוי, לכל הרוחות.‬
‫יכולת להרוג אותי!‬
‫אני יכולתי להרוג אותך?‬
‫הבנת את זה הפוך, ילדה.‬
‫כמעט תפסתי אותה, ואת הרסת לי את זה.‬
‫כמעט תפסת אותה?‬
‫אני כנראה צפיתי בקרב אחר.‬
‫לא היינו נלחמים בכלל‬ ‫אם לא היית חותכת את החבלים.‬
‫אנחנו חתכנו את החבלים.‬
‫לא, את חתכת את החבלים.‬
‫לא עצרת בעדי, נכון?‬
‫זה לא אותו הדבר.‬
‫זה לא?‬
‫לא, זה לא.‬
‫כדאי שנמצא מקום מחסה.‬
‫תאכלי ותתחזקי.‬
‫נעזוב בבוקר.‬
‫- סיפורי קפטן קראו והאינבטבל -‬
‫הספר שלי אומר שהמפלצות‬ ‫נהגו להגיע ממש עד החוף.‬
‫ששום מקום לא היה בטוח.‬
‫זה נכון?‬
‫כמובן שזה נכון.‬
‫ראית את זה?‬
‫זה היה לפני זמני,‬ ‫אבל כולם יודעים שזה נכון.‬
‫מה אם היצורים האלה לא גרועים כמו שמספרים?‬
‫כלומר, הים הוא ביתם.‬
‫אנחנו רדפנו אחריה, לא?‬
‫מה אם היינו פשוט מניחים להם?‬
‫אנחנו הורגים אותם כי הם הורגים אותנו.‬
‫אני צריך להזכיר לך שאחד היצורים האלה‬ ‫הרג את הורייך?‬
‫הם היו צריכים להניח למפלצות?‬
‫אני…‬
‫לא יודעת.‬
‫את מבולבלת, ילדה.‬
‫ההורים שלך מתו מות גיבורים.‬
‫אני רוצה להאמין לזה,‬
‫אבל אולי אפשר להיות גיבור ועדיין לטעות.‬
‫את לא מדברת…‬
‫את לא מדברת בהיגיון.‬ ‫-למה "אדמונית" בלעה אותנו?‬
‫"אדמונית", אה?‬
‫כן, זו היא. זה לא יצור.‬
‫אני חושבת שהיא נקבה,‬ ‫ואני חושבת שהיא הגנה עלינו מפני קראו.‬
‫את נותנת למפלצת הזו יותר מדי קרדיט.‬
‫הוא כיוון אליך אקדח, והוא…‬
‫הוא כיוון את האקדח אלייך, דרכי.‬
‫כי את חתכת את החבלים.‬
‫ואני לא רוצה להתווכח על זה, טוב?‬
‫כי אני לא רוצה למשוך הנה את המוני המפלצות‬
‫שעל האי הזה,‬
‫שעליו לא הייתי נמצא‬ ‫אם לא היית חותכת את החבלים!‬
‫אז אנחנו לא מתווכחים.‬
‫אז מה אנחנו עושים?‬
‫אני הולך ללקט אספקה.‬
‫אקח אותך לגילסטון, וכשאחזור לספינה,‬
‫נסיים מה שהתחלנו.‬
‫אל תיהרג שם בחוץ.‬
‫אני לא מבטיח.‬
‫ג'ייקוב.‬
‫תבטיח.‬
‫בסדר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫קפטן,‬
‫המפלצת נעלמה.‬
‫לא נוכל להישאר כאן.‬
‫היצור הזה לקח את ג'ייקוב.‬
‫ואני רוצה שהיא תמות ממש כמוך,‬
‫אבל נטבע אם לא נגיע לנמל.‬
‫יותר מים חודרים פנימה‬ ‫מכפי שאנו מצליחים לרוקן.‬
‫והטלאי ששמנו נופל כל הזמן.‬
‫אם נישאר כאן עוד הרבה זמן, נטבע.‬
‫קבעו מסלול לאי מוקוש.‬
‫אבל הנמל הקרוב ביותר…‬ ‫-מוקוש!‬
‫זה יהיה מוקוש, בשם הרעם, או קרקעית הים.‬
‫אתה במקרה מתכנן לבקר אצל גוון באטרבי?‬
‫קפטן, מחיר הסחורה שלה יקר מדי.‬
‫חבירה לשכמותה מנוגדת לקוד הציידים.‬
‫תיפח רוחו של הקוד שימנע ממני את נקמתי!‬
‫מילתי היא המילה האחרונה.‬
‫אשתמש בשיטות של באטרבי, אעשה מה שיידרש.‬
‫אשסע את הים עצמו‬
‫ואשמיד כל מה ששוחה או צף אם אצטרך.‬
‫אבל אנקום את נקמתי.‬
‫אנקום את נקמתי.‬
‫הכינו מפרשים למסלול חדש!‬
‫הפנו אותם לרוח!‬
‫היי, קטנצ'יק.‬
‫היצורים האלה לא כאלה גרועים.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני…‬
‫אני חוששת שכל דבר שאומר ירגיז אותך.‬
‫את בטח צודקת.‬
‫פשוט אל תזוזי.‬
‫אני מצטערת,‬
‫אבל תמיד רציתי חיית מחמד.‬
‫זאת לא חיית מחמד.‬
‫זאת מפלצת, ואנחנו לא מחזיקים בה.‬
‫אבל כבר נתתי לו שם.‬
‫תני לי לנחש.‬
‫"כחול."‬
‫להיא קראת "אדמונית", ולו קראת "כחול".‬
‫אם נישאר הרבה זמן, יהיו יצורים‬ ‫מכל גווני הקשת שרוצים לאכול אותנו.‬
‫אבל הוא כזה חמוד.‬
‫תראה את הפנים האלה.‬
‫לך ולי יש הגדרה שונה ל"חמוד".‬
‫לא!‬
‫כשנגיע לגילסטון,‬
‫אשיג לך חתול,‬ ‫ותוכלי לקרוא לו "אפור" או "לבן".‬
‫"ג'ינג'י", אם יתחשק לך.‬
‫אתה צעיר מכדי להיות כזה נבזי.‬
‫ואת מבוגרת מכדי להיכנע לפיתויים ילדותיים.‬
‫זה לא ילדותי לרצות חיית מחמד.‬
‫להרבה אנשים יש חיות מחמד.‬
‫לא חיות מחמד שיטילו בפה שלך ביצים‬
‫שבוקעות ומתפוצצות בחלל החזה שלך!‬
‫זה ממש ספציפי.‬
‫ראיתי דברים, בסדר?‬
‫אנחנו לא יודעים מה הוא יעשה.‬
‫אנחנו לא יודעים כלום על האי הזה,‬
‫מלבד זה שחייבים לצאת ממנו, בשם הרעם!‬
‫כדאי שנזוז.‬
‫אולי הם נקשרו אלינו, כמו אווזים.‬
‫אמא אווזה היא זו שמדאיגה אותי.‬
‫הנה היא. בואי, ילדה.‬
‫תחזיקי בהגה.‬
‫אם נצליח להגיע לאי רום פפר,‬ ‫נצליח לעצור ספינה.‬
‫ים דרגמור שורץ מפלצות, אבל אל דאגה.‬
‫אם אחת מהן תימצא במרחק קילומטר מאיתנו,‬ ‫אני אחוש בה.‬
‫אולי אני קצת חלוד.‬
‫ג'ייקוב!‬
‫תחזיקי חזק, מייזי!‬
‫מייזי.‬
‫מייזי!‬
‫ילד טוב.‬
‫חייבים לחזור.‬
‫בחיים לא נצליח.‬ ‫-תלוי כמה מהר תוכלי לרוקן מים.‬
‫אולי אדמונית תוכל לקחת אותנו.‬
‫חזרה לאי?‬
‫לא, חזרה הביתה.‬
‫ממש ירדת מהפסים.‬
‫היא הצילה אותנו מהיצור הזה, לא?‬
‫חכי… היא…‬
‫את…?‬
‫חשבתי שאני הצלתי אותנו, לא?‬
‫אני זרקתי את… תמשיכי לרוקן! המים נכנסים!‬
‫היי!‬
‫אדמונית!‬
‫רואה את הקטנצ'יק הזה?‬
‫זה את.‬
‫את מבזבזת זמן.‬
‫וזו אני.‬
‫וזה הוא.‬
‫את עושה מופע בובות? אנחנו טובעים כאן.‬
‫אנחנו צריכים להגיע עד לשם.‬
‫ותהיתי אם תהיי מוכנה לקחת אותנו?‬
‫טוב, אם היא כן מבינה אותך,‬ ‫היא לא רוצה לעזור.‬
‫חצי הכוס המלאה? היא לא אכלה אותך.‬
‫עכשיו, תתחילי לרוקן.‬
‫אמרתי לך שהיא יותר מסתם מפלצת!‬
‫העולם רחב, ג'ייקוב.‬
‫ואתה לא יודע הכול.‬
‫- ים דרגמור -‬
‫אם ננוע בכיוון הנכון,‬ ‫נגיע לשם תוך שלושה ימים.‬
‫- אי רום פפר -‬
‫בסדר, מפלצת. אני צריך שתפני.‬
‫אוקיי? את יכולה לבצע פנייה?‬
‫האם את יכולה לפנות ימינה, כן?‬
‫לצד ימין.‬
‫לצד ימין, מפלצת טיפשה שכמוך. ימין.‬
‫האם את יכולה לפנות לצד ימין? לכאן.‬ ‫-אתה יכול לצרוח כל היום.‬
‫היא לא מבינה אותך.‬
‫היא מבינה יפה מאוד.‬
‫היא סתם מתנהגת בצורה מפלצתית.‬
‫אני צריך שתפני ימינה.‬
‫לשם? לכיוון שאני מצביע? זה ימינה.‬ ‫שם זה ימין.‬
‫יותר ימינה. רואה? שם, ימינה.‬
‫תפני ימינה, מפלצת ים מרתיחה שכמוך!‬
‫הוא תוהה אם את מוכנה לפנות קצת.‬
‫ככה, רואה?‬
‫זהו זה!‬
‫תודה, ילדה!‬
‫לא כל כך קשה.‬
‫היא לא חיית מחמד. תעמדי על המשמר, בסדר?‬
‫אתה יכול להירגע, קפטן. היא חברה.‬
‫כן, בטח. עד שהיא תיעשה רעבה.‬ ‫-אוי, אתה מוכן…?‬
‫- ים דרגמור -‬
‫זאת האינבטבל?‬ ‫-מה הם עושים במוקוש?‬
‫קפטן!‬
‫אנחנו לא צריכים את זה. אנחנו ציידים.‬
‫רק אם נהרוג אותה.‬
‫אני יודעת למה באת, קפטן.‬
‫זו תמיד אותה סיבה, אתה מבין.‬
‫ואני אוכל לתת לך את שאתה זקוק לו.‬
‫רעל חזק דיו להפיל את המפלצת הגדולה ביותר,‬
‫ונשק חזק דיו להחדיר אותו עמוק.‬
‫אתה יודע מה אומרים עליי, קפטן?‬
‫מי שבא לגוון באטרבי מקבל את מבוקשו,‬
‫אבל במחיר קץ ימיו הטובים.‬
‫ועדיין, הנה אתה.‬
‫אני לא מאמין באמונות הטפלות הללו.‬
‫לא, אני מניחה שלא.‬
‫אבל אתה תאמין.‬
‫זו היצירה האיומה ביותר שלי.‬
‫"יד האל", אני קוראת לה.‬
‫כמה היא תעלה לי?‬
‫הכול, קפטן.‬
‫אני לוקחת הכול.‬
‫אם כך, עשינו עסק?‬
‫כן, טוב, את יודעת,‬ ‫אני רגיל למטרה גדולה יותר.‬
‫ארוחת ערב!‬
‫כתוב כאן שבמהלך ימי האופל,‬
‫המפלצת החריבה עיירה על חוף קרא-זול.‬
‫אבל הפלגנו מול החוף הזה,‬ ‫ומעולם לא ראיתי שם עיירה,‬
‫חרבה או לא.‬
‫ואנחנו לא אומרים כל כך הרבה "יאר".‬
‫כל עמוד שני אנחנו צועקים "יאר".‬
‫כלומר, זה שטויות.‬
‫אתה אומר.‬
‫אבל הספר אומר אחרת,‬
‫והוא ישרוד אחרי שנינו.‬
‫אז אנשים יאמינו שמפלצות‬ ‫מחריבות עיירות שלא קיימות,‬
‫ושציידים אוהבים לומר "יאר".‬
‫אבל אם זה לא נכון,‬
‫אז איך אפשר לדעת מה כן נכון?‬
‫ואיך אנחנו יודעים שמפלצות ים‬ ‫חטפו נשים מגינות הירק שלהן?‬
‫שבאמת היו ימי אופל?‬
‫אולי הן לא פתחו במלחמה הזו.‬
‫אולי, אבל…‬
‫למה שאנחנו נפתח בה?‬
‫נראית כמו סופה מחרבת ספינות.‬
‫כאן נחמד יותר, הייתי אומרת.‬
‫אכן.‬
‫כאן נחמד יותר.‬
‫אני לא יודעת איך המלחמה התחילה.‬
‫אולי משנה רק איך היא תסתיים.‬
‫זה ירח דם.‬
‫באטרבי צופה בנו.‬
‫הכבוד הוא המטבע של הציידים, אכן.‬
‫ועסקים איתה אינם מכובדים.‬
‫אכן. יהיה לכך מחיר,‬
‫והספינה וכל אשר על סיפונה ישלמו אותו.‬
‫שרה!‬
‫הסתכלי לשם.‬
‫רידלבקים.‬
‫אכן.‬
‫הם לא מרחיקים כל כך צפונה.‬
‫אלא אם הם בורחים ממשהו.‬
‫ויש רק דבר אחד שמפחיד רידלבק.‬
‫"האימה."‬
‫מיס מרינו, קבעי מסלול חדש,‬ ‫לכיוון דרום, בבקשה.‬
‫בצד החסוי מהרוח, לכיוון אי רום פפר.‬ ‫-כן, קפטן.‬
‫שמעתם אותו. תתחילו להרים!‬
‫קדימה, להניף!‬
‫להניף!‬
‫אנחנו נמצא אותך.‬
‫נמצא אותך בקרוב מאוד.‬
‫זה כבר לא אתה.‬
‫אתה לא ג'ייקוב הולנד שהרג ארבע מפלצות‬
‫תוך יומיים.‬
‫חמש.‬
‫אתה ג'ייקוב הולנד שנעשה חבר של מפלצת,‬
‫הציל את חיי,‬
‫והוביל אותנו כל הדרך לאי רום פפר.‬
‫עשינו זאת.‬
‫אדמונית תיעצר כאן.‬
‫יהיה מסוכן עבורה מעבר לים דרגמור,‬
‫אבל נוכל לסמן לספינה חולפת.‬
‫ומה אז?‬
‫טוב, אז אקח אותך לגילסטון, לא?‬
‫ומה איתך?‬
‫גילסטון זה מקום.‬
‫זה לא משפחה.‬
‫אני לא חוזרת לשם,‬ ‫ואתה לא חוזר לספינה הזאת.‬
‫אז אני היא כל מה שיש לך.‬
‫ואתה הוא כל מה שיש לי.‬
‫וזה לא נשמע כל כך רע.‬
‫אז, מה אתה אומר?‬
‫שננסה?‬
‫את מתכוונת…‬
‫את מתכוונת, שנהיה משפחה?‬
‫בטח.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי אם נעמיד פנים מספיק זמן,‬ ‫נרגיש שזה אמיתי?‬
‫לא משנה. זה מטופש.‬
‫מה, את מדמיינת אותנו בחווה או משהו?‬
‫אמרתי "לא משנה", חמור.‬
‫אז לא משנה.‬
‫פשוט… אני לא חושב שאני…‬
‫יש לך משהו באוזניים?‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני מניח שכדאי שנתחיל לארוז.‬
‫טוב, ילדה, זאת הייתה הרפתקה מאוד לא סבירה.‬
‫ואני מודה לך על כל מה שעשית,‬
‫אבל הגיע הזמן ללכת הביתה.‬
‫ואני מבטיח שלעולם לא אצוד יותר מפלצות ים.‬
‫לא עוד ציד מפלצות!‬
‫רגע.‬
‫אוקיי.‬
‫לא עוד!‬
‫אוף!‬
‫תראי, את מבינה את הנקודה‬ ‫שאני מנסה להעביר כאן, נכון?‬
‫זאת מחווה סמלית.‬
‫אני חושבת שהיא מבינה.‬
‫אז בסדר.‬
‫הגיע הזמן ללכת הביתה.‬
‫קדימה, ילדה.‬
‫לכי הביתה.‬
‫אדמונית?‬
‫אדמונית!‬
‫אוי, לא.‬
‫- אימפרטור -‬
‫צריך כאן עזרה.‬
‫אדמונית, תקשיבי לי.‬
‫לכי וזהו.‬
‫זה לא חייב להיות קרב.‬
‫לא, אדמונית. לכי.‬
‫לכי, אדמונית. תניחי להם.‬ ‫-אדמונית, אנחנו צריכים ללכת.‬
‫בבקשה!‬
‫לא, אדמונית! לא!‬
‫אדמונית! תחזרי!‬
‫כולם, אל הנשק!‬
‫אש!‬
‫מייזי!‬
‫לא, אדמונית! תעצרי!‬
‫מייזי!‬
‫מייזי.‬
‫את בסדר, ילדה?‬
‫אדמונית בסדר?‬
‫החזיקו חזק!‬
‫רוצו!‬
‫אל תתקרבי, מפלצת.‬
‫תניחי לה.‬
‫זאת "האימה האדומה".‬
‫המפלצת היא שלנו.‬
‫לא, ילדה.‬
‫אין מה לעשות.‬
‫היא לא חייבת לעשות את זה.‬
‫כן, היא חייבת.‬
‫הכינו את "יד האל"!‬
‫יום הדין הגיע.‬
‫למען כל אלו שאבדו.‬
‫אני מכה בך, שדה!‬
‫אל תיאבקי.‬
‫תגרמי לרעל לזרום מהר יותר.‬
‫אני לא רוצה שתמותי. עדיין לא.‬
‫לא עד שתונצחי בטירת וייטרוק.‬
‫קפטן, אולי יהיה חכם יותר לתת לרעל‬ ‫לסיים את העבודה.‬
‫לא, שרה.‬
‫הבטחתי למלך ולמלכה.‬
‫אבל לא הייתי דואג.‬
‫לא נותרה בה שום רוח קרב.‬
‫כן, נותרה בה.‬
‫הניפו את מפרשי המשנה!‬
‫לימין, קפטן! זו סירה!‬
‫עצרו!‬
‫תיפח רוחי.‬
‫ג'ייקוב.‬
‫אני מבין.‬
‫זה חתיכת סיפור, ג'ייקוב.‬
‫הצייד שהתיידד עם מפלצת.‬
‫המפלצת שלקחה לי את העין.‬
‫מה אני אמור לחשוב עליך, ג'ייקוב?‬
‫היצור הזה ואני,‬
‫אנחנו…‬
‫נוצרה בינינו הבנה.‬
‫הפסקת אש.‬
‫אבל לא יכולה להיות הפסקת אש ללא מלחמה.‬
‫לא משנה מה קרה שם בחוץ,‬ ‫זה כאין וכאפס לעומת מאות שנים של מלחמה.‬
‫תמיד ידעתי מה אני, ג'ייקוב.‬
‫אני בנו של קברניט שהיה בנו של קברניט.‬
‫ואם אנחנו נולדים כדי להילחם,‬ ‫אז בשם האל, בוא נילחם.‬
‫כדי שנוכל לעמוד למבחן ולגלות את גדולתנו.‬
‫אז אני שואל אותך, ג'ייקוב, בני,‬
‫האם אתה האויב שלי?‬
‫תן לה ללכת.‬
‫יש לה מזג תוסס.‬
‫תירגעי, ילדה, תירגעי.‬
‫זהו זה.‬
‫אתה חייב לעזור לאדמונית.‬
‫היא חברה שלנו.‬
‫אני מצטער.‬
‫היא צריכה לנוח.‬
‫אחזיר אותך לגילסטון.‬
‫את תהיי מוגנת.‬
‫יהיו לך חיים טובים וארוכים.‬
‫אבל תחילה, נבקר בטירת וייטרוק.‬
‫יש לנו פגישה עם המלך והמלכה.‬
‫ג'ייקוב, אתה ודאי זקוק למשקה.‬
‫ברוך הבא הביתה, בחורי.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫ממש טוב לראות אותך.‬
‫אתה בבית, ג'ייקוב.‬
‫בוא נרים כוסית‬ ‫להרפתקאות הרבות שממתינות לך,‬
‫בתור קפטן האינבטבל.‬
‫את מתחזקת.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫ייתכן.‬
‫מה שהם עושים לאדמונית זה לא בסדר.‬
‫היא הצילה אותנו.‬
‫את חייבת להאמין לי, בבקשה.‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫אז עזרי לי לעצור בעדם.‬
‫נלחמתי במפלצות האלה כל חיי,‬
‫וראיתי דברים שלעולם לא אצליח לשכוח.‬
‫הספינה הזו היא כל מה שאני מכירה.‬
‫אין קצין ראשון נאמן יותר משרה שארפ.‬
‫קראו עשה זאת! הוא צד את "האימה"!‬
‫העולם כולו ידע מה עשינו, נערי.‬
‫הספינה הזו, הספינה שלך, תחיה לנצח.‬
‫דבר לא יכול לעצור בעדה.‬
‫כחול!‬
‫בוא נראה חתול עושה את זה.‬
‫פתחו את השער!‬
‫- ההיסטוריה של מפלצות הים -‬
‫- ימי האופל -‬
‫- תבוסת המפלצות -‬
‫אלה היו הם!‬
‫אוי, ילדה.‬
‫אל תדאגי, אדמונית. אחלץ אותך מכאן.‬
‫מה זה כל זה?‬
‫למה כולם…‬
‫הוא עשה זאת! הוא צד את "האימה האדומה"!‬
‫זה יספיק, מיס מרינו.‬
‫שמעתם את הקפטן.‬
‫הורד עוגן.‬
‫קפטן קראו.‬
‫ובכן, נראה שיש לנו מנצח.‬
‫כשביקרתי לאחרונה בווייטרוק,‬
‫אמרתם לי שימיהם של הציידים הסתיימו.‬
‫אבל האימפרטור לא יכלה למפלצת.‬
‫כל העושר והעוצמה שלכם,‬
‫כל זה הוא כאין וכאפס לעומת זעמו של צייד.‬
‫והאינבטבל היא שתוביל את הדרך‬
‫לים דרגמור ומעבר לו.‬
‫עד שעצמות המפלצת האחרונה‬
‫ישכבו בקרקעית הים!‬
‫קפטן!‬
‫ג'ייקוב,‬
‫תחזור לספינה.‬
‫לא אוכל לתת לך לעשות זאת.‬
‫אתה ממיט עליי חרפה, נערי.‬
‫כפי שאתה ממיט חרפה‬ ‫על כל הציידים שבאו לפנינו.‬
‫כל אלו שמתו מות גיבורים.‬
‫אכן, הם היו גיבורים.‬
‫אבל אפשר להיות גיבור‬
‫ועדיין לטעות.‬
‫כעת תן לי את הצלצל.‬
‫החשבתי אותך כבן.‬
‫אבל אני לא מכיר אותך.‬
‫נתתי לך הכול!‬
‫נתתי לך את חייך!‬
‫הנחת את הצלצל שלך‬
‫וחשבת שזה מחזק אותך.‬
‫אבל הפנית את גבך לחבריך.‬
‫ג'ייקוב!‬ ‫-ג'ייקוב!‬
‫הייתי צריכה לתת לך סכין גדול יותר.‬
‫הציידים הביאו את המפלצת ללב הממלכה שלנו.‬
‫למען מלכתכם, למען כל הטוב!‬
‫חסלו אותה!‬
‫תותחנים! תפסו עמדות!‬
‫היכונו לפתוח באש!‬
‫זוזו הצידה, שוטים!‬
‫עצרי!‬
‫אם תעשי את זה, זה לעולם לא ייגמר.‬
‫לא עוד ציד מפלצות!‬
‫לא ייתכן.‬
‫פעלת יפה, ילדה.‬
‫עוד לא סיימתי.‬
‫הספרים שלנו,‬
‫ההיסטוריה שלנו,‬
‫הכול שקר.‬
‫אני לא מאמינה שהמפלצות‬ ‫איימו אי פעם על חופינו.‬
‫זה היה סתם סיפור.‬
‫סיפור שסופר על ידם!‬
‫מה?‬
‫במשך דורות,‬ ‫הם לימדו אותנו לשנוא את המפלצות‬
‫ושלחו את הציידים להשמיד אותן.‬
‫והמפלצות למדו לפחד מאיתנו ולשנוא אותנו,‬
‫והן השיבו מלחמה!‬
‫מי את שתכפישי את המלך והמלכה שלך‬ ‫בשקרים הללו?‬
‫אין לך זכות לדבר!‬
‫יש לי זכות מלאה!‬
‫אני בת לשושלת ארוכה של ציידים‬ ‫שמתו את המוות הדגול שלכם.‬
‫הם מימנו את ממלכתכם בדמם,‬
‫ובדמן!‬
‫די! גנרל, תני את הפקודה.‬
‫המלחמה הזו החלה במלכים ובמלכות‬ ‫שבאו לפני כן.‬
‫ועם כל שקר, האימפריה שלהם גדלה.‬
‫עכשיו השניים הללו עומדים על אותה המרפסת‬ ‫ומספרים אותם שקרים.‬
‫למען רדיפת הבצע שלהם.‬
‫גנרל!‬
‫שימו לזה סוף.‬
‫תקשיבו לה!‬
‫שחררו את המפלצת!‬
‫תקשיבו לילדה!‬
‫עכשיו סיימתי.‬
‫בסדר, אדמונית.‬
‫כדאי שנלך.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫אש!‬
‫מלכתכם דורשת זאת!‬
‫גנרל, לא כדאי שנירה?‬
‫אחי שירת על המונארך, סמל.‬
‫ואני רוצה לדעת איך המלחמה הזו פרצה.‬
‫זה כאב, נכון?‬
‫אין לך מושג.‬
‫חייהם של שניים ניצלו באותו היום.‬
‫חייו של אדם, וחייה של מפלצת.‬
‫ובעקבות זאת, העולם החל להשתנות.‬
‫אף ספינה לא הפליגה יותר בים דרגמור.‬
‫והתעלומות שמעבר נותרו בעינן.‬
‫אבל אני לא חושבת על זה הרבה.‬
‫אדמונית בטוחה כעת,‬ ‫ויש לי כאן את כל מה שאני צריכה.‬
‫אני אחיה חיים דגולים.‬
‫"קפטן קראו הוא גיבורנו‬ ‫הוא מנקה את הימים‬
‫הוא דוקר, יורה, הורג וחותך‬ ‫את המפלצות מהן אנו מפחדים‬
‫הוא דוקר, יורה ומוציא להורג‬ ‫בעזרת תותח, צלצל וחנית‬
‫חותך קרניים בשמחה ואיש אינו מזיל דמעה‬ ‫על המפלצות מהן אנו פוחדים‬
‫אז בכל מקום בו אנו נמצאים‬ ‫שירו בשבחם של הציידים‬
‫כי חיי הציידים דגולים הם‬ ‫ומותם דגול אף הוא‬
‫אז הרימו כוסית לשמיים‬ ‫לחיי קראו ועינו החסרה‬
‫נרים כוסית לשמיים ונשתה לפני שנמות‬
‫קפטן קראו מאף יריב לא חושש‬
‫הוא צד אותם על פשעיהם‬
‫הם נשכו אותו והטביעו אותו‬
‫והרגו אותו 50 פעם‬
‫הרגו אותו 50 פעם או יותר‬ ‫ועדיין הוא נלחם‬
‫ומפלצות מתות בדם ואש עד האחרונה‬
‫אז בכל מקום בו אנו נמצאים‬ ‫שירו בשבחם של הציידים‬
‫כי חיי הציידים דגולים הם‬
‫ומותם דגול אף הוא"‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬