PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
LIBERATOR: OPERACE AVALANCHE
Kam jdeš?
Udělám ti snídani.
Zůstaň tady.
Hned jsem zpátky.
Dobrý den.
Kde máte manžela?
Odpočívá, pane majore.
Co to děláte?
Kdo… Kdo jste?
Co se děje?
Co se to tu děje?
Miláčku…
Co se děje?
Dvacátého března jsem vydal rozkaz, aby se všichni vojáci v Aschaffenburgu
do 24 hodin hlásili k zálohám na obranu města.
Poručík Heymann tento rozkaz neuposlechl.
- Mám nařízení… - Vaše zranění mě nezajímá.
Vaše jednání dokazuje, že jste zbabělec a zrádce Říše
a představujete hrozbu nejen pro naše město,
ale pro celý národ.
Co to děláte?
Váš muž je zrádce.
Ne.
Tímto je shledán vinným z dezerce a odsouzen k smrti.
Není to zrádce. Je to válečný hrdina.
Tady. Dostal rozkaz od doktora!
Ne!
Prosím, pusťte ho!
Mé rozkazy platí pro každého!
Prosím, pusťte ho!
Bez výjimky.
Pusťte ho! Prosím!
Ne!
Zakazuji tělo zrádce odstranit.
Porušení zákazu se trestá smrtí.
Je tu docela klid.
Až moc.
- Vyčistila město Pattonova třetí? - Říkali to.
V tom případě se schovali.
Dobře, poručíku.
- Jdeme je najít. - Ano, pane.
Pane, desátník Mann, váš nový tlumočník.
- Plukovníku. - Už jste viděl boj, desátníku?
Ještě ne, ale doufám, že jich uvidím spoustu.
- Řekl jsem něco špatně? - Ne.
Dávej ale pozor, u plukovníka se přání často plní.
Poručíku, tohle je seržant Nick Walsh.
- Nahrazuje v rotě I Xandera. - Pane.
Rádi vás vidíme. Jste tu dlouho?
- Dost. - Dobře.
Přejdeme přes most. Naším cílem je tahle věž.
Gomezi, ty máš rotu E. Vy vezmete rotu I po Schubert Strasse.
Jasně.
Dotazy?
Jste poručíkem už dlouho, pane?
Dost.
Hej, Hobsone.
Dáš mi jednu?
Co ti vadí?
Neslyšels, Millsy?
Starej Hobson čekal na konec války v německý ozdravovně. Pak ji osvobodili.
Byl to zajateckej tábor, ty debile.
Měl bych být doma,
- a ne tady s váma, vy sráči. - Jo?
Tak proč nejsi?
Protože dokud to neskončí, nikoho domů nepošlou.
Ještě chci stihnout zabít pár Skopčáků.
Víš co, Curtaine?
Co kdybys je dneska zabíjel i za mě? Do toho, užij si to.
Je Junior v pořádku?
Jo.
ASCHAFFENBURG, NĚMECKO 31. BŘEZNA 1945
Chcípněte, psi náckovský.
Proboha.
Ostřelovač!
Zůstaňte tady.
Kde to vázne?
Blokuje nás kulomet ve věži.
Všechny ulice vedou kolem té věže. Pošlete sem tank.
Sejměte ho.
Pane, myslím, že byste se měl stáhnout,
dokud to tu nevyčistíme od ostřelovačů.
Dřív se vám líbilo, když jsem s vámi chodil do akce.
To jste byl obyčejný kapitán, co ostřelovače nezajímal.
Teď vidí frčky a jste pro ně trofej.
Bojíš se, že mě mine a trefí jednoho z vás.
Dobře, roto E, je čas vyčistit domy a najít toho zasranýho ostřelovače!
Klid, hochu. Jsme mimo dosah.
- Teda až na ty ostřelovače. - Ostřelovače?
Nenamáhej se je hledat. Ty nenajdeš.
Stejně jsme mimo dosah.
- Neřekli jsme to i minulému tlumočníkovi? - No jo.
Volejte 45. velitelství.
Ano, pane. Mám je.
Tady Sparks. Přesunujeme se do sektorů 3, 4 a 5.
Dobře.
Zkontrolujte vršek.
Bacha na pasti.
Co to děláš?
Nech toho!
Je tam nahoře někdo?
- Já říkal, že tady to není. - Jasně.
Ostřelovač by přece odpověděl.
Ježíši Kriste!
- Jsi v pořádku? - Jo, je to matka s dětma!
To nic. Nebojte se, to nic.
- Pozor! - Náčelníku! Někdo je vedle!
Ne! Prosím, ne!
Z cesty! Uhněte!
Nechte mě projít!
Bože, vždyť to je dítě.
Řezníci!
Svině!
Panebože.
Drž hubu. To je tvůj syn?
- Ja. - Miluješ ho?
- Ja. - Jo.
Tak mu sundej tu uniformu, než ho někdo zabije.
Jak, že bojujeme s víc než čtyřmi divizemi?
Von Lamberth donutil civilisty, aby bránili město.
Muže, ženy, někdy i děti.
Kdo aktivně nebojuje,
musel obsadit budovy, abychom je nezničili.
Tak proč to neobejdeme? Aschaffenburg nemá vojenský význam.
Můžeme tu nechat základní okupační sílu a jít dál.
Se vší úctou, plukovníku,
když ustoupíme, Von Lamberth to nazve vítězstvím.
A každé další město v Německu je bude následovat.
Jaké možnosti nám zbývají?
To, co podle něj nedokážeme.
Srovnáme je se zemí.
Připravení?
Až dělostřelectvo skončí, Walsh přivede rotu I.
Já myslel, že jste domy vyčistili.
Taky že jo. Ale on si vždycky najde další úkryt.
Jak zastaví střelba, připravte se k postupu.
Už bylo načase.
Jen ať ten kostel sundají.
- Ať sundají celý město. - Hele, hochu,
co tě žere?
Jsou tam nevinní lidé.
Má mi jich být líto?
Není.
Jen ať zažijou, co celou válku dělali ostatním.
Pohyb.
Nestřílejte.
Prosím.
Ježíši.
Zdravotník!
Neumírej.
Zdravotník!
Je zraněná. Pomozte jí!
Podívej se na mě. Budeš v pořádku, rozumíš?
Rozumíš? Postaráme se o tebe. Jo? Podívej se na mě.
Budeš v pořádku. Tihle se o tebe postarají. Rozumíš?
Tak jo, odneseme ji.
Vidím ho!
Čisto.
Prázdné.
Určitě to bylo tady?
Jo, určitě.
Jdeme.
Kde je Gomez?
Kontroluje ten poslední byt, pane.
No tak.
Hajzle.
Krucinál.
Gomezi!
Seržante?
Hej.
Dobře. Vrať se k ostatním.
Tak…
ty blbče…
koukej na to.
To je tvůj podělanej hrob.
Gomezi!
Pojď, kámo. Jdeme.
Zdravotník! Hned zavolejte zdravotníky.
Toho parchanta jsem dostal.
Já to věděl.
Skoro jsme to vydrželi, co, brácho?
Drž hubu.
Budeš v pořádku.
Jasně. A z nás dvou udělají generály.
Tohle jsou správní chlapi.
Tvoji chlapi.
Tak jo. Roto E, jdeme!
Drahá Mary…
Postavit Aschaffenburg prý trvalo tisíc let.
My jsme ho s nacisty zničili ani ne za týden.
Dnes mám rozkaz
přijmout kapitulaci od jejich kapitána.
Je to hotový obřad, s proslovy a protokolem.
Podle mě
by po zdejších událostech neměla oslavovat žádná strana.
V jedenáct nás přijme na radnici Von Lamberthův personál.
Dovede nás do sálu,
kde velitel vyhlásí do rádia kapitulační projev
a odevzdá vám svoji zbraň.
Co se tam píše?
- „Tohle je odměna za zbabělost.“ - Zastav.
Prosím, pomozte mi manžela odvázat.
Říká, že není zrádce ani zbabělec.
Prý ho vytáhli z postele a pověsili ho.
Tohle je jeho rozkaz.
Byl to poručík, poslali ho domů, aby se zotavil ze zranění.
Zeptej se jí, kdo to udělal.
Kdo to udělal?
Prý major Von Lamberth, pane.
Vyhrožoval všem.
Walshi, odřízni toho vojáka.
Dobře. Řekni jí tohle.
- Dobře. - Řekni jí…
že se o manžela postaráme.
Bude mít řádný vojenský pohřeb s poctami.
Že bude všechno v pořádku.
Má moje slovo.
Možná to není dobrý nápad. Ta kapitulace...
Udělej to.
Mám jim říct, že je všechno v pořádku?
Ne.
Od tebe to slyšet nepotřebují.
Plukovníku, major Von Lamberth vás čeká.
Ohlaste majorovi změnu plánu. Jdeme se projet.
- Generál Frederick majora ujistil, že… - Je mi fuk, co generál Frederick slíbil.
Řekněte svému majorovi, ať pohne tím svým šlechtickým zadkem,
nebo mu moji muži pomůžou.
Rozumíte?
Občané Aschaffenburgu…
odložte zbraně.
Boj je u konce.
Ode dnešní deváté hodiny ranní
ukončujeme veškeré projevy odporu vůči spojeneckým silám.
Byl to hrdina. To ty jsi zbabělec!
- Říkal… - Já vím, co říkal.
Moje matka říkávala, že jen blázen vysypává popelníky, když hoří dům.
Vidím, že to byl můj problém.
Usilovně jsem se snažil být tím, kým jsem byl před válkou.
Ale ten člověk…
už byl ve skutečnosti dlouho ten tam.
A nejspíš navždy bude.
Tahle válka nás změnila všechny.
Nikdo už nebude jako dřív.
Doufám, že už jsme viděli vše.
BAVORSKO 29. DUBNA 1945
Tohle není žádné jaro.
Mrznou mi ruce. Necítím prsty.
Ale jo.
Je to jako jaro v Chicagu,
když otevřou Wrigley Field a na zápase ti umrzne zadek.
Vypadá to jako zajatecký tábor, ale na věžích nikdo není.
Co je to za smrad?
Proboha.
Otevřete je. Otevřete všechny!
Honem!
Kdo to mohl udělat?
Kde žiješ?
Víme, kdo to udělal.
Víme, že tam pořád jsou.
- Jdeme si pro ně! - Jo!
- Na ně! - Jdeme, lidi!
Máme rozkaz zajistit tábor, a to taky uděláme.
Nic víc.
Zajistěte bránu.
Nikdo nesmí tam ani ven, dokud nezjistíme, o co jde.
Walshi, zajisti zadní bránu.
Walshi?
Slyšíš?
Ano, pane. Jdeme.
Jde vám lezení po zdech?
To je důstojnický byt.
Projděte to tu.
Nestřílejte. Vzdáváme se.
Co je to za operační sál?
Panebože.
Je to pitevna.
Kdysi jsem v pitevně byl.
Vážně?
Odkdy je potřeba mrtvoly přivazovat?
Manne, co to znamená?
„Existuje cesta ke svobodě.
Jejími milníky jsou…
upřímnost, čistotnost, střízlivost, tvrdá práce…
a láska k vlasti.“
Komu to napsali?
Jim, pane.
Kriste pane.
Jsou kost a kůže.
Co říká?
Ptá se, jestli nejste sen, pane.
Spojte se s velením.
Řekněte, že potřebujeme jídlo, lékaře, oblečení, léky. Hned.
Nejsou tu žádní nepřátelé. Jsme ranění vojáci.
Vyžeňte je. Všichni ven.
- Ale jsou tu samí ranění. - To je mi fuk. Hned!
Všichni ven.
Pohyb!
Do řady.
- Přineste kulomet. - Co čumíš?
Pohyb!
- Zvedni se! - Seržante…
většina je zraněná. Nemůžou stát.
Jo? Brali jste na to ohledy, když jste hlídali svoje zajatce?
Nejsme vězeňská stráž. Ti jsou pryč.
Jsme vojáci, stejně jako vy.
Ne. Vy nejste stejní jako my.
Nejste ani trochu jako my.
Plukovníku! Rychle!
Vojíne Curtaine, připrav zbraň.
Dejte kurva ty ruce nahoru.
Vždyť jsou zranění. Nemůžou.
Curtaine, jestli se někdo z těch parchantů hne, sejmi ho.
- Seržante? Oni se hýbou. - Miř na ně!
- Seržante! - Nesmí utéct!
K zemi!
Co to sakra děláte?
- Snažili se utéct. - Nejsou ozbrojení!
- Jsou to zvířata. Zaslouží si smrt. - O tom nerozhoduješ ty!
Poslouchejte mě!
Je mi z toho stejně nanic jako vám, ale kvůli tomuhle jsme nepřišli!
Tomuhle jsme přišli zabránit.
Zatkněte je.
Zdravotníci!
Pomozte těm mužům.
Kéž bych mohl říct, že je to ojedinělý případ.
Tyhle tábory nacházíme všude.
V Polsku jsou dvakrát, i třikrát větší.
Plné mužů, žen…
a dětí.
Slyšel jsem o tom incidentu na uhelném dvoře, Felixi. Ztráty?
Sedmnáct mrtvých, 12 raněných.
Ruply jim nervy, pane.
Nejdřív ten vlak…
a pak tohle.
Komu by neruply?
Rozhodně to uvedu ve své zprávě.
Dobrá zpráva je, že když už je mrtvý, přesuneme vaše muže odsud…
do Mnichova.
- Kdo je mrtvý, pane? - Hitler. Ráno to hlásili z Berlína.
Němci se vzdali.
Drahá Mary,
válka zničehonic skončila.
Pro mě ale bohužel ne.
Byl jste přítomen této akci?
A pokud ano, kde jste se nacházel?
Byl jsem tady.
Za tím kulometem?
- Jaké jste měl rozkazy, vojíne? - Hlídat vězně.
Nenechat je utéct.
A kdy jste začal střílet?
Když se snažili utéct.
Přísahám, pane.
Viděl jsem je se hýbat.
Po tom, co jste v německém zajateckém táboře zažil,
- nechtěl jste ty muže zastřelit? - Ne.
Pomstít se za to, jak s vámi zacházeli?
Plnil jsem rozkazy, pane. Viděli jsme, jak ti Němci prchají.
Takže když se začali hýbat…
- spustili jsme palbu. - Kdo vám to nařídil?
Seržant Walsh.
Když jste je seřadil ke zdi, chtěl jste popravit?
Ne, pane.
Uhelný dvůr byl nejlepší místo k zadržení.
Věděl jste, že mnoho těch zajatců odvedli z ošetřovny? Že byli zranění?
Pane, měli jsme rozkaz je shromáždit v táboře a zabránit jim v útěku.
Kdo vám ten rozkaz dal?
Byl v době střelby přítomen plukovník Sparks?
Kdy jste plukovníka viděl?
Generále.
Nečekaná návštěva.
Čtyřicátou pátou vybrali k invazi do Japonska, Felixi.
V USA se znovu vybavíme a vycvičíme.
Bylo jasné, že nepůjdeme domů, dokud to neskončí.
Vy máte bohužel rozkaz zůstat.
Pane?
Z toho incidentu na uhelném dvoře je velké téma.
Převzal to náčelník štábu 7. armády, generál White.
Zaměřil se na vás.
Na mě?
Je politicky citlivá doba, Felixi.
Washington má starosti o naši image ve světě.
Máte příkaz se zítra v 9:00 dostavit na velitelství 7. armády.
Vojenský prokurátor vás seznámí s vaším obviněním.
Je mi to líto.
Jo.
Pane, vojáci jsou připraveni odjet.
- Jestli chcete, abych zůstal… - Ne.
Jeď, Bruci. Jsem v pohodě.
Bylo mi ctí, pane.
Pane.
Kdybyste někdy potřeboval svézt, dejte vědět.
Bude mi ctí, desátníku Kanuno.
Jasně.
Tak jo!
Zvedneme kotvy.
Nejdražší Mary,
nikdy jsem nechtěl velet třem divizím.
Žádal jsem jen o bandu pistolníků z Oklahomy.
Ale když se někam vydáš…
nikdy nevíš, kam tě cesta zavede.
Promiňte. Hledám kancelář generála Gainera, 43.
Děkuju.
Ano, pane.
Plukovník Sparks?
Tudy, pane.
Plukovníku, jste obviněn ze zanedbání povinností důstojníka armády USA
a smrti 17 neozbrojených německých válečných zajatců.
Váš případ byl vyšetřen
a závěry se dostaly až k nejvyššímu velení armády.
Proto váš případ přezkoumá
hlavní armádní prokurátor Vojenského velitelství.
Pane, tohle obvinění slyším poprvé.
Mohu-li…
Zítra budete mít možnost podat svědectví, plukovníku.
Hlaste se na Štábním velitelství v 9:00, kancelář 1644.
Můžete jít.
Plukovník Sparks?
Ano?
- Je tu váš řidič, pane. - Já nemám řidiče.
A Gomez, když tě přinesl, začal na toho majora řvát:
„Koukejte ho odnést na operační sál,
nebo vám to tu rozmlátím.“
- Jo. A taky by to udělal. - Jo.
Měl by být tady.
Jako všichni.
Hallowell…
Cruz, Cloudfeather, Garcia.
Childers.
Pamatuješ si jejich jména.
Napsal jsem hodně dopisů.
Protože tu nejsou, musím to říct já.
Lepšího velitele jsme mít nemohli.
Vrátil ses, když jsi mohl jet domů.
Bral jsi nás jako lidi, na rozdíl od ostatních.
Dal jsi nám šanci.
A mně obzvlášť.
Já nikomu nic nedal.
Zasloužili jste si to.
A ty obzvlášť.
Same…
díky.
Až budeš v Madisonu v Oklahomě, ozvi se.
Kam jsi šel?
Když jsem tě zastavil před Johnsonovým barem?
Šel jsem tam…
za jedním seržantem, co mi otravoval život.
Chtěl jsem ho zabít.
Poslali by tě do Leavenworthu.
Jo.
Ale místo toho ze mě udělali seržanta.
Posaďte se. Generál tu bude za chvíli.
Pohov.
Promiňte, pane. Dostal jsem rozkaz…
jít za hlavním armádním prokurátorem.
To jsem já, plukovníku. Sednout.
To je pane kancelář, co?
Kdysi patřila nakladateli Mein Kampfu.
Bestsellery zjevně vynášejí.
Plukovníku Sparksi, čelíte vážným obviněním.
Jestli můžu, pane, rád bych…
Vy jste byl u hochů Charlieho Ankcorna na Sicílii.
Ano, pane.
A bojoval jste v Salernu s Middletonem.
Ano, pane.
Raněný.
Evakuován do Alžírska na operaci.
Shledán neschopným aktivního boje.
Nedovolená absence a únos bombardéru B-17?
Svezl jsem se, pane.
Za svými muži do Itálie.
Anzio.
Via Anziate.
Vaše jednotka zastavila toho lišáka Kesselringa.
Dostal jste Prezidentskou citaci.
Moje rota, ano, pane.
Pak operace Dragoon.
Přes Francii až do Vogéz.
Plivl jste do obličeje Bobu Frederickovi?
Měli jsme rozepři, pane.
Rozepře s nadřízenými.
O tom bych vám mohl povídat.
Aschaffenburg. Další ošklivá záležitost.
A konečně…
Dachau.
„Dne 29. dubna 1945 přibližně v 9:30
spáchali muži z roty I 157. pluku
pod velením plukovníka Felixe Sparkse
úkladnou vraždu…
sedmnácti neozbrojených německých vojáků v koncentračním táboře Dachau.“
Plukovníku, popíráte tu střelbu?
- Ne, pane. Ale mí muži byli… - O vaše muže nejde.
Byl jste u té střelby?
- Ne, pane, ale zodpovídal jsem… - Dal jste svým mužům rozkaz
začít na ty zajatce střílet?
Ne, pane, nedal.
Ale jsou to mí muži.
Plukovníku, nazval byste mě hrdinou?
Samozřejmě, pane.
Jsem profesionální voják už skoro 37 let.
Mexiko…
dvě světové války.
Za tu dobu jsem viděl hodně bojů
a v jednom jsem byl zraněn, tak jako vy.
Ale kdybyste sečetl dobu, kterou jsem strávil za zvuků střelby,
bylo by to zhruba 50 týdnů.
Tři sta padesát dní.
Vy jste tam strávil…
přes 500 dní.
Pět set dní.
Tak řekněte.
Kdo je tu hrdina?
Jeďte domů, Felixi.
Jeďte domů.
A nedovolte svým jizvám, aby vás zničily.
Můžete jít.
Drahá Mary,
můj život vojáka je u konce.
Po odchodu z Německa mě pověřili, abych odvezl naše vojáky domů.
Vzal jsem ten úkol doslova a nastoupil na loď taky.
Až se vrátím, vyloží mě ve Fort Bliss,
to je kousek od El Pasa, mnohem blíž k tobě.
Prosím, buď tam.
Nemůžu se dočkat, až uvidím synka.
Ale nejdřív musím vidět tebe.
Válka mě změnila, Mary.
Viděl jsem hrůzy, jaké páchá člověk na člověku
a jaké neumím pochopit ani vysvětlit.
Zabíjel jsem lidi.
A viděl lidi umírat.
A přežil jsem, zatímco jiní, kteří si spíš zasloužili žít, umírali.
Je ze mě jiný muž než ten, kterého sis vzala.
A možná mě takhle nebudeš chtít.
Ale doufám, že ano.
Modlím se za to.
Za 2. světové války strávil 157. pluk v boji přes 500 dní.
Devět vojáků získalo Medaili cti, 61 Kříž za vynikající službu,
3 Medaili za vynikající služby, 1 848 Stříbrnou hvězdu,
38 Záslužnou legii, 59 Medaili vojáka,
5 744 Bronzovou hvězdu a 52 Leteckou medaili.
157. pluk pocházející z amerického jihozápadu tvořili
Apačové, Seminolové, Čerokíové, Siouxové, Čoktové a američtí Mexičané.
Navzdory rasovému napětí v rodném USA
se tito muži spojili, aby bojovali se společným nepřítelem.
Felix Sparks dostudoval právnickou fakultu Coloradské univerzity v Boulderu,
stal se právníkem a pracoval pro Nejvyšší soud státu Colorado.
Manželství s Mary vydrželo 65 let,
až do jeho smrti v roce 2007.
Překlad titulků: Anna Perglerová