GOGO STRIPPEKLUBB
Hva vil du ha? Penger?
Jeg har penger, faren min har penger.
Det er problemet med dere menn. Dere tror alltid at det handler om penger.
Men det handler om makt, og den makten jeg er ute etter,
kan ikke du gi meg.
Vent…
Travel natt, betjent Guerrero.
Du kan så si. Et fordømt blodbad.
Men hjertet er bare skåret ut på livvaktene.
Og alle var i militæret tidligere,
alle i samme enhet.
Skjelettmannskapet.
Vi kjenner igjen tatoveringen.
De ble brukt i sør.
En sprø gjeng med en enda galere leder.
Han fikk avskjed i nåde etter at en operasjon gikk skeis.
Se om kontaktene dine i militæret kan spore ham opp for oss.
Vi bør besøke ham.
Oppfattet, sjef. Du får informasjonen når vi får den.
Tror du livvaktene var målet?
Vi får se.
Kan jeg gjøre det, pappa?
Vår hovedmistenkte.
Ser hun kjent ut?
Jeg kan sjekke arkivet, men det tar tid.
Bantay, Puti.
Lukten er fortsatt sterk. Vi skal spore henne opp.
Jeg trenger en drink.
Oberst Hidalgo.
Går det bra?
Oberst.
Vi tror at noen dreper soldater fra enheten din.
De er borte.
Om livet ditt er i fare…
Kona og familien min er borte.
Folk vil si at de forlot meg, men jeg vet sannheten.
Det var Ramona.
Mener du henne?
Det er ansiktet til djevelen selv.
Gjengen hennes med opprørere hadde drept mennene mine i månedsvis
før vi sporet opp leiren deres.
Men som alle opprørere var de overtroiske.
De trodde de kunne påkalle selve krigsmaktene.
Et blodritual.
Et dødsritual.
Så du gjorde henne til et trofé.
En syk premie for besatte menn,
besatt av blod, av begjær, av en krig.
Vi visste ikke hva vi hadde gjort før…
Hun var en fange.
Det gjør dere ikke til soldater,
det gjør dere til feiginger.
Du forstår ikke!
Kraften fra ritualet hadde forgiftet tankene våre,
tatt kontroll over viljen vår.
Da vi kom til fornuft, hadde hun rømt.
Oberst, mennene dine er døde.
Drept av en kvinne som vil ha hevn for det dere gjorde.
Om hun kommer for å ta deg…
La henne komme!
Jeg drepte mennene hennes, og hun drepte mine.
Men døden kommer til oss alle.
Til slutt vil den komme til dere.
Begge to.
Pappa?
Ta det med ro, Alex, vi er ferdige her.
EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
BASERT PÅ DEN FILIPPINSKE TEGNESERIEN TRESE
SKREVET AV BUDJETTE TAN ILLUSTRERT AV KAJO BALDISIMO
Pass på hodet hans.
Takk for at du kom, Alexandra.
Det gjør jeg gjerne, overbetjent,
men en bilulykke har lite å gjøre med mitt spesialområde.
Det er det tredje dragracet denne måneden som har endt med et krasj.
Og det er tredje gang
da vinnerbilen forsvinner i løse luften.
Verken kontrollpostene eller patruljene fikk med seg noe, han bare forsvant.
Jeg trodde ikke de holdt på med dragracing mer.
Skulle ønske de ikke gjorde det.
Det gjør onkelen min også.
Alexandra. Dette er nevøen min, Marco.
Fra den filippinske 5. infanteridivisjonen.
Han var en gammel venn av offeret, JP Llorca.
Dette gir bare ikke mening.
JP har kjørt racerbiler siden han var ung.
Han ville bare ikke krasje sånn.
Hovavtrykk.
Det ser ut til at han hadde en passasjer, ei jente.
JP hadde med seg kjæresten, Coreen, overalt.
Jeg har prøvd å ringe, men hun er også borte.
Vitner sier at offeret var sammen med ei jente før løpet.
Coreen ville aldri forlatt JP, særlig ikke før et løp.
Ingen spor, ikke noe lik.
Hun kan ha blitt kidnappet.
Dette er ikke tidspunktet å omgås de fastboende.
De er ikke hvilke som helst fastboende, bas.
De er vitner.
Jeg heter Hannah.
Og jeg heter Amie.
Dere tilhører vindfolket.
-Ja. -Ja.
Vi er kjempefan av billøp. Jo raskere bilen er, desto bedre.
Vi er spesielt glade i den knallblå racerbilen.
-Så dere den andre sjåføren? -Ja.
Høy, mørk og mystisk type full av dyrisk energi.
Hadde mange hestekrefter, om du skjønner.
Jeg tror jeg vet hvor vi skal se etter jenta.
Beklager, frue, jeg tror du har kommet til feil etasje,
denne er bare for ledere.
Vi skal treffe señor Armanaz.
-Har dere en avtale? -Det haster.
Alle sakene til señoren haster.
Så med mindre dere har en avtale, vil vaktene…
Señor Armanaz vil treffe deg nå.
Takk.
Bare deg.
Señor Armanaz, store hingst og tikbalangenes herre.
Takk for at du gir meg audiens.
Du er besluttsom, lille Trese.
Akkurat som faren din.
Jeg håper bare at det du kommer med i dag fortjener at jeg bruker tid på det,
for din skyld.
Jeg er lei for det, señor, men jeg har grunn til å tro
at en fra din stamme kan ha tatt et trofé,
ei ung jente.
Jeg må bare få henne trygt tilbake.
Om den du ser etter virkelig er fra min stamme, skal jeg ordne det selv.
Om noen tar mennesketrofeer, vil det bare forstyrre balansen
mellom menneskenes verden og underverdenen.
Jeg har hersket over disse områdene gjennom millennier,
og du våger å belære meg?
Jeg mente ikke å fornærme deg,
men akkurat som du passer på stammen din,
passer jeg på min.
Faren din ville vært stolt over å se
at du følger i hans fotspor, lille Alexandra.
Det er synd at jeg ikke kan si det samme om sønnen min, Maliksi.
Han har vært borte de siste ukene.
Du vil få ham tilbake til meg, hva?
Jeg lover deg, señor,
at når jeg finner jenta, skal du få sønnen din trygt tilbake.
Guerrero har ringt.
Travel natt, bas.
Underverdenen setter meg på prøve.
Overbetjent Guerrero, vi ventet ikke å se deg så snart igjen.
Vi har fått en telefon om en reparatør som ble truffet av lynet
mens han jobbet med en ledningsstolpe.
Det er ikke uvanlig før man tar en kikk på dette.
SAK NUMMER 402
Fire enkeltstående dødsfall på grunn av elektrisk støt.
Alle ulykker, alle i løpet av fire måneder.
Her i samme landsby.
Det høres ut som en litt for stor tilfeldighet.
Jeg visste at du ville snuse rundt her før eller senere, Trese.
Nuno, ulykkene her i Livewell…
Ikke alle er tilfeller av kortslutninger, spør du meg.
Jeg har hørt rykter om at folket her
har bedt ekstra mye i det siste.
Og jeg mener ikke i kirken.
De prøver å beholde de lykkelige livene sine og leve,
mens de beveger seg fremover jevnt og trutt.
Hvem ber de til da?
La oss bare si at de fortsatt leter etter svar på himmelen.
Man trenger kanskje litt magi for å få vekk skyene, for å si det sånn.
Ikke forsvinn for langt vekk, Nuno, i tilfelle jeg påkaller deg.
Det gjør jeg aldri.
Var dette på noen av de andre ofrene?
Det sto ikke i obduksjonsrapporten.
Jeg kan spørre.
Glem det.
Jeg har lenge planlagt å klage på elektrisitetsregningen.
Alexandra Trese, jeg er overrasket over å se deg her så sent.
Men du pleier jo å måtte være oppe om natten i ditt yrke.
Ikke mer enn deg, Bagyon Lektro.
Særlig etter at vi fant merket til sønnen din på et lik i Livewell.
Jeg liker ikke helt det du antyder, Ms. Trese.
Jeg kan reglene.
Familien vår smugler ikke sjeler.
Ikke engang om de ble ofret i deres navn?
Jeg vet hvordan familien din arbeider.
Du kan ikke gjøre som du vil med dem som bor i byen.
Ikke med meg her.
Ikke forveksle meg med en gammel hestemann, Alexandra.
Den balansen du og faren din så desperat
har forsøkt å opprettholde, er over.
Er det derfor du og sønnen din har begynt
å be om offer etter alle disse årene?
Sønnen min, stammen min, familien min, er ikke din sak.
Hold deg langt unna mine, da.
Ellers vil det neste liket med merket til sønnen din på, være hans.
Du er ute på tynn is, lille Trese.
Faren din ville respektert min autoritet.
I mellomtiden lar du føllet til Armanaz
løpe løpsk i Manilas gater.
-Ja! -Ja!
Er dere sikre på at han kommer?
Så lenge det fins gode motstandere…
Han går aldri glipp av et løp.
Bare ikke glem avtalen vår.
Ikke bekymre deg for oss. Bare hold øye med veien.
Og sørg for at premien vår står ved målstreken.
Hei. Vil du kappkjøre?
Det kommer an på.
Tar du en utfordring?
Jeg har aldri sagt nei til en.
Vinneren får et trofé.
Har ikke hørt det på en stund.
Du må vinne først.
Klar, ferdig…
Start når dere er klare, jenter.
Da bør du holde på håret.
For når vi setter i gang, er det ingen vei tilbake.
Nå!
-Ja! -Ja!
Du jukset!
Du brukte magi, jeg brukte magi.
Høres rettferdig ut for meg.
Jeg taper ikke for underlegne mennesker!
Men du tapte likevel, så du skylder meg stadig et trofé.
Jeg er Maliksi, prinsen av tikbalangene.
Jeg skylder deg ikke noe.
Da var det feil av meg å tro at en prins av tikbalangene
fortsatt ville følge rasens lover.
Faren din ville blitt skuffet.
Bare for lovene til folket mitt, da.
Du kan ta trofeet ditt.
Hun er helt ubetydelig for meg.
Gutter, Lektro har ringt.
Han vil inngå en avtale.
Vi besøker ham når vi har levert Coreen.
Du husker ingenting, gjør du vel?
Ingenting.
Ikke etter at JP sa ja til å kjøre mot den blå bilen.
Og så dukket du opp.
Jeg vet ikke. Det er som…
At noen har forhekset deg?
Noe sånt, ja.
Går det bra med kjæresten min?
Sykehuset sier at han snart vil bli frisk.
Du kan besøke ham etter at du har kommet hjem.
Fant du ut noe nyttig, bas?
Ja, vi klør etter noe å henge fingrene i.
Bagyon Lektro var ikke der.
Om han tror at jeg spiller spillet hans, tar han feil.
Han gjør visst allerede neste trekk.
Å, ikke bilen.
Alexandra Trese, våger du å utfordre faren min, familien min?
Bagyon Kulimlim.
Fortsatt en bortskjemt drittunge, ser jeg.
Det eneste som vil bli skjemt, er det utbrente liket ditt.
Det er over, Alexandra.
Faren din er ikke her og beskytter deg.
Hvordan går det, lille Trese?
Beklager at jeg er sen. Trafikken og alt det der.
Bedre sent enn aldri, Nuno.
Jord ham!
Takk for hjelpen, Nuno.
Du kjenner meg.
Går aldri glipp av en sjanse til å banke de store gutta.
Men vær forsiktig med hvem du tar.
Man kan ikke være sikker på underverdenen nå om dagen.
Har noen småpenger?
For det ser ut som vi må ta toget.
Kaffe, bas?
Takk, Hank.
God morgen, jenter. Likte dere premien deres?
-Ja. -Det kan man vel si.
Vent litt, var vi premien for å vinne løpet?
Jeg føler meg som et objekt.
Når det gjelder premier, så hilser Marco.
Han ville takke for at du fant igjen kjæresten til vennen hans.
Han ber om nummeret ditt for å takke deg personlig.
Det høres ut som han er forelsket, bas.
Jeg sa at du skulle holde deg unna mine affærer, Alexandra.
God morgen, Bagyon Lektro.
Du kunne brukt inngangsdøren.
Du var høflig mot tikbalangen,
men ikke mot meg, ikke mot sønnen min?
Høfligheten forsvant
da Bagyon Kulimlim angrep meg helt åpent.
Da skal du få betale for overtredelsene, Alexandra Trese.
Det er en storm på vei.
Og når den kommer, ikke regn med å få hjelp fra stammen min.
Det regner jeg ikke med, Lektro.
Samme hva slags storm,
så er vi klare.
Tekst: S. Marum