ALGUS
30. DETSEMBER LOS ANGELES / NEW YORK
9. VEEBRUAR PHOENIX
Jah, mis on?
Jumal tänatud.
Vabandust... Vabandust, ma olen helistanud nagu napakas.
Oled jah.
Sa lihtsalt sõitsid ära.
Ma ei... Kus sa oled?
Ma pidin ringi sõitma. Olen kuskil kõrbes.
Kurat, käsi on verine.
Anna andeks, kallis. - Issand, see pole sinu süü.
Anna andeks. - Olin ettevaatamatu.
Tundub, et on minu süü. Sa said nii vihaseks.
Nojah, kuidas ma pidin reageerima? - Arvasin, et see teeb sind õnnelikuks.
Ma lihtsalt... ma ei suuda... Ma ei suuda seda uskuda.
Mu õel oli õigus.
Tore. - Ta ütles, et juhtub nii.
Sa juba rääkisid talle?
Jah. Anna andeks.
Rose, me ei pidanud lapsi saama.
See oli esimene asi, milles me kokku leppisime, esimesel kohtingul.
No kuule, me naersime alati teiste paaride ja nende...
Raisk. Vabandust, ma ei saa.
Rose, ma ei kõlba isaks. Sa tead seda.
Mark, kas sa armastad mind?
Muidugi armastan.
Siis tule tagasi koju ja räägime sellest.
Ma seisan maja ees
ja kui vaja, ootan siin öö otsa, kuni sa tagasi tuled.
Eks ole?
Palun.
Ei. Ma ei saa.
Ma pean praegu üksi olema. Anna andeks. Ma ei suuda.
Palun ära jäta mind nii maha.
Persse, Mark. - Ma ei suuda praegu.
Ma vajan sind. - Ma ei suuda.
Rose. Rose?
Jah, vabandust. Sõitsin satelliidipannidest mööda.
See oli vist... - Mark?
Palun ära tee nii. - Kus sa oled?
Ma ütlesin, et sõidan kõrbes.
Sõidan lõunasse, kella kümneks jõuan Tucsoni. Ööbin ilmselt Andy juures.
Ma olin nii mures.
Ma helistasin politseisse, Mark. Kas sa oled kombes?
Sa helistasid... politseisse?
Ma arvasin, et juhtus õnnetus või said surma.
Mida? Kõne katkes sekundiks ja arvasid, et õnnetus?
Miks melodraamat teha, Rose? - Melodraamat?
Sa oled kolm päeva ära olnud, Mark!
Ei. - Mis mõttes "ei"?
Rose, ma saan aru, et ka sinul on raske. Võibolla olen egoistlik,
aga ära ürita midagi korraldada.
Mida... Mida ma sinu arust korraldan?
Ma ei tea, aga see on hull jutt.
Hull? Ma ütlesin, et olen rase.
Sina lõid vastu garaažiust, istusid autosse ja sõitsid minema.
Ma ei saanud sind kätte enne kui nüüd, kolm päeva hiljem.
Ja mina olen hull?
Rose, täna on veel pühapäev. Hakkasin poole tunni eest sõitma.
Täna on kolmapäev. Mis sul viga on? - Mida...
Mul hakkab hirm. - Olgu, kas su õde käskis nii teha?
Kuradi Johanna.
Lõpeta see pidev helistamine.
Mark?
Ema? - Mark, sina oled või?
Vabandust, arvasin, et... Rääkisin just Rose'iga.
Kullake! - Kas kõik on hästi?
Kullake, nüüd on parem, kui sinuga on kõik korras.
Mis sinuga toimub? Kus sa oled? - Ei midagi. Ema, võta vabalt.
Rose on rase, nii et... Sedasi ongi.
Ma tean, kullake.
Ta juba rääkis sulle?
Kullake. Ta ei pidanud rääkima, ise märkasin.
Tal on neljas kuu, Mark.
Mis jutt see on?
Ma nägin täna Rose'i. Tal on ilus suur kõht ees.
Ta on nii kurb. - Mida per...
Ta igatseb sind nii väga... - Ema, ma sõidan Tucsoni.
Olen seal paar päeva Andy juures. Ainult paar päeva, kuni ennast kogun.
Mul on küllalt aega otsustada, mida ette võtta.
Ta ütles, et on ainult neli nädalat rase olnud.
Neli nädalat, mitte neli kuud. Nädalat.
Pööra kohe ots ümber.
Ei, ema, sa ei mõista.
Mina ei mõista?
Ma tean, mida see tüdruk tunneb.
Ma kasvatasin sind ihuüksi. - Ma ei saa seda... Ema?
Oled neli kuud kadunud olnud. - Ema? Tšau.
Hei, siin Andrew firmast Andrew' IT. Ma ei saa vastu võtta, nii et jäta teade.
Jou, mees, mina olen. Mark.
Loodetavasti pole sul täna kuuma kohtingut,
sest ma magan sinu diivanil.
Mul läks Rose'iga kiskumiseks.
Ja ta...
Ta on rase.
Ja ma ei suuda. Ma lihtsalt ei... Ma ei saa ennast sellega siduda, tead?
Tõotada, et armastan kedagi igavesti, kui mu oma isa ei armasta mind hetkekski.
Igatahes oleks mul praegu sõpra vaja.
Teed on siin päris tühjad, nii et jõuan sinu juurde kella kümneks, kui sobib.
Varsti näeme.
Jou, mees.
Mark? - Jah, vabandust.
Ma jätsin sulle just räigelt haleda sõnumi.
Küsisin, kas võin sinu pool ööbida. - Mida perset, Mark?
Mees, mis viga on?
Ma teadsin, et sa ei taha lapsi, aga ma ei arvanud, et selline mees oled.
Milline mees? - Kes vehkat teeb.
Kes ütles, et vehkat teen? Sain täna rasedusest teada ja tahan üksi olla.
Järele mõelda. Ma ei saa paluda tal aborti teha.
Ja ausalt öeldes ei pea ma seda... - Aborti? Lõpeta, Mark.
Laps sündis kuue kuu eest.
Ma kolisin Phoenixisse, et sinu naist aidata.
Ma olin sünnitusel. - Oh, mees.
Tõesti? Sina ka või? Kuule, ära tee seda.
Mida? Millest sa räägid?
Mees, kuidas... Kuule, mees, see on haige.
Kuidas sa saad nendega kaasa mängida? - Kelle nendega?
Nendega. Kuradi Johanna ja ma ei tea kellega.
Ta tegi Robiga ka nii, mäletad?
Me pidime talle iga päev samal ajal helistama, et ta uimastitest loobuks.
Ma tean, et see on tema hullumeelne meetod, mees.
Ei ole. - On küll.
Ei lähe läbi. - Ei ole.
Miks? Sest ma tean, et see on pläma.
See tekitab tahtmise edasi sõita. - Mark, ma räägin tihti Johannaga.
Ja tema on siin ainus, kes sinu jura usub.
Minu jura? - Jah.
Johanna arust sa ei valeta, kui ütled, et alles lahkusid kodust.
Ta ütles, et sul on mingi haigus,
kui sa üksinda sõidad või... ma ei tea.
Tema arust miski vallandab selle.
Ja usud järsku, et elad jälle sama päeva läbi.
Tõesti? Mis päeva? - Seda päeva, kui oma elu pekki keerasid.
Seda päeva, kui sa oma raseda naise maha jätsid.
Ei, Andy, lõpeta ära. - Mis päev täna on?
Ütle, mis päev on.
Täna on... pühapäev. Pühapäev, 9. veebruar.
Ma lahkusin kodust poole tunni eest ja mingit last polnud.
Vaata oma telefoni ekraani. Mis kuupäeva see näitab?
Ma olen roolis. Ma ei tea... - Palun, Mark. Mark, vaata ekraani.
Kurat võtaks, üks hetk. Issand.
Mõistagi on seal...
Ei, ei, ei. Olgu.
See... Kuidas sa...
Päris osav. Kuidas sa seda tegid? - Ma ei teinud midagi.
Ei, sa muutsid mu moblas kuupäeva ära. Isegi aasta on uus.
Jah, sest ongi uus, Mark.
Ei ole. Te kõik püüate mind lolliks ajada.
Mark, sa oled mulle tõesti kallis. Mul on hea meel, et viimaks vastu võtsid.
Aga sul on nüüd laps, mees.
Ja ilus naine, kes sind väga tagasi vajab.
Nii et kus iganes sa oled, pööra ümber ja sõida nende juurde koju.
Kindlasti saab veel kõik heastada.
Halloo?
Andy? Andy? Kas sa oled seal? Andy?
Mark? Sina oled või?
Ema? Kas sa oled Andyga?
Kullake.
Kas kõik on korras?
Ema.
Helistasin, sest täna viie aasta eest kuulis keegi viimati sinu häält.
See oli su sõber Andy. - Ma rääkisin just Andyga.
Kas oled kombes?
Mark, ma pole olnud terve sestpeale, kui sa aastate eest kadusid.
Mu tervis läks käest ära, kohe väga, kullake.
Ma ei taha sind tülitada, aga ehk ei avane teist võimalust sulle seda öelda.
Mida öelda? - Ma tean, miks sa oma pere maha jätsid.
Oma isa pärast.
Sest tema jättis meid maha, kui sündisid. - Ema.
Kuula mind.
Sinu isa ei teadnud, et olen rase.
Oota, mida?
Ta oli sõjaväes.
Ta saadeti missioonile samal päeval, kui ma rasedusest kuulsin,
ja mul polnud südant talle öelda.
Ta suri mõne nädala pärast õnnetuses.
Mida sa öelda tahad, ema?
Sa olid väga väike, kui tema kohta küsima hakkasid.
Ma rääkisin, et ta seikleb mööda maailma.
Et ta võib kunagi koju tulla.
Sa olid väike laps ja see lugu tegi sind nii õnnelikuks.
Mõnikord rääkisid sõpradele, et ta on arheoloog.
Pärast seda oli ta kas astronaut või filmitäht.
Mis iganes sind rõõmustas.
Kuidas ma oleksin saanud selle sinult ära võtta?
Ema.
Ja ükspäev sa ei küsinud enam.
Kuidas sa võisid?
Ma tean, et su isa oleks sind kogu südamest armastanud,
sest sa oled hea mees, Mark.
Kuuled? Sa oled hea mees.
Mark? Mark?
Kullake, kas sa oled seal?
Mark!
Persse!
Persse.
Issand, mida ma teen? Mida ma teen?
Ema? Kas sa oled seal?
Ema?
Sa oleksid võinud aastate eest tõtt rääkida.
Tõepoolest. Aga ma saan aru.
Nüüd, kui ma tean, et ta on surnud, ma...
See teeb mind... See teeb mind nii kurvaks.
See teeb nii kuradi kurvaks.
Ema, ma pole kindel, et sa seda kuuled,
aga ma lihtsalt... ma pööran autol otsa ümber.
Ma helistan oma naisele ja ütlen talle, et tulen koju.
Halloo? - Tere.
Jah?
Vabandust, kas... Ma otsin Rose'i.
Ei, siin pole Rose'i. Ma olen Jesus.
See on 555-0133?
Jah, see on minu number.
Kurat, olgu.
Lõpeta.
Andy kuuleb.
Andy, mina olen. Mark.
Ära mine närvi. Palun, palun.
Sa ütlesid mulle mõne minuti eest, et mul on veel aega kõike heastada.
Issand jumal, Mark.
Ma tean, sa ütled, et aastad möödusid, aga see alles juhtus minuga.
Ma tulen koju ja mu naine peab seda teadma.
Mark. Ma ei tea, kuidas sulle seda öelda.
Aga Rose lahutas sinust aastate eest.
Sind kuulutati ametlikult surnuks.
Pärast su ema matuseid
arvasime, et sinna sa ikka tuled, aga kui ei tulnud... oligi kõik.
Rose'il on nüüd uus elu.
Kui palju aega möödas on?
Mis mõttes? - Eelmisest kõnest.
Raisk, Mark, ma ei tea. - Ütle mulle.
Julian saab täna 12.
Meil on praegu tema sünnipäevapidu.
Julian? - Sinu poeg.
Julian on sinu poeg. - Mul on... poeg?
Mees, sa ei saa nii jätkata.
Sa ei saa iga mõne aasta tagant välja ilmuda ja kõike segi keerata.
Kas Rose on seal? Kas tema on sinuga? Kas sa võiksid toru talle anda, palun?
Ei. See poleks hea mõte.
Ma pean talle midagi ütlema. Palun.
Hästi. Olgu.
Hei. Jah. See on tema. See on Mark.
Halloo? - Rose, mina olen.
Ma tahan sulle öelda, et armastan sind.
Ja anna andeks. Anna mulle väga andeks.
Anna andeks, et ma sinuga nii tegin.
Ma kartsin nii väga. Ma kartsin nii-nii väga.
Ma tulen koju, eks?
Mark, palun ära tule.
Ma pean.
Kuule, kui sa nüüd 12 aastat hiljem järsku otsustasid,
et tahad oma pojaga kohtuda,
siis ma ei takistaks sind, aga mitte täna.
Mitte sedasi tema kuradi sünnipäeva ajal.
Kas sa armastad mind veel?
Ma... - Palun.
Ma olen nüüd Andyga abielus.
Mida?
Ta oli mulle toeks, kui sa kadusid, ja see lihtsalt juhtus. Ja ta...
Halloo? Mark, kas sa oled seal?
Mu käsi. Mu käsi.
Halloo?
Vahet pole. Jõuan mõne minuti pärast koju.
Aga ole mureta, ma ei tule sellele peole, sest ma sain aru, et käsi on ikka verine.
Sinu käsi? - Parem käsi.
Ma vaatan seda praegu.
See on veel verine garaažiukse löömisest, kui ma su alles äsja maha jätsin.
Ma ei saa sinust aru.
See tähendab, et sina oled teises ajas või kohas või mida iganes.
Aga kui ma koju jõuan, siis tean, et seal oled ainult sina.
Sa ootad mind maja ees, nagu tookord lubasid.
See oli 12 aasta eest, Mark.
Võibolla sinu, aga mitte minu jaoks.
Ja mõne minuti pärast koju jõudes näen, kas mul on õigus.
Sa murdsid mu südame, Mark.
Ma armastasin sind nii väga.
Aga palun, palun ära tule praegu tagasi.
Palun, Mark.
Rose.
Rose!
Rose, ma olen kohe kodus. Veel üks minut. Ühe minuti pärast olen meie maja ees.
Halloo? Kas see on Mark?
Jah.
Ma... mina olen Julian.
Ma olen Rose Walshi poeg.
Issand.
Ma ei teagi, kas see oled ikka sina või...
või mingi tüüp, kellel on mu isa vana number või...
Ei, see olen mina.
Ma olen seda numbrit nii mitu korda valinud...
Anna andeks, et mind su kõrval polnud.
Päriselt ka.
Anna andeks.
Jah...
Kuule... Kui sa tahad kunagi miskipärast...
ei tea, kokku saada ja õlled teha, siis ma...
Ma peaksin sulle ütlema, et... mulle täitsa sobiks.
Julian. Kuula mind.
Me teeme need õlled.
Me teeme seda kõike. Ja palju muud ka.
Kuuled?
Ma luban sulle. Ma ei vea sind enam kunagi alt.
Ja teen kõike, mida suudan, et sa oleksid kõige õnnelikum inimene maamunal.
Ma vannun.
Kõlab hästi.
Aga enne seda kõike pean ma su emale külla minema.
Sest ta vist ootab mind.
Jah. Olgu peale.
Ma armastan sind, poeg.
Mina sind ka, paps.
Olgu.
Ma olen kodus.
Olen kodus.
Edu. - Aitäh. Nägemist.
Rose. Rose, ma olen kodus. Rose?
Tõlkinud Janno Buschmann