SĀKUMS
30. DECEMBRIS LOSANDŽELOSA / ŅUJORKA
9. FEBRUĀRIS FĪNIKSA
MARKS
ROZA
Jā, ko?
O, paldies dievam.
Piedod... Piedod, ka es tev zvanu kā traka.
Jā, tā ir.
Es... Tu tā aizskrēji.
Es nesap... Kur tu esi?
Man jāpabraukājas. Esmu kaut kur tuksnesī.
Velns, man asiņo roka.
Piedod, mīļais.
Ak dievs, tā nav tava vaina.
-Piedod. -Man arī vajadzēja būt uzmanīgākam.
Nu, sajūta, ka ir gan. Tu tā sadusmojies.
Jā, nu, kā tu būtu gribējusi, lai reaģēju?
Es domāju, ka tu... ka tas tevi darīs laimīgu.
Es nespēju... Es pat nespēju... Es nespēju tam tagad noticēt.
Manai māsai bija taisnība.
-Lieliski. Labi. -Teica, ka tā būs.
Tu jau pastāstīji viņai?
Jā. Piedod.
Roza, mēs teicām, ka mums nebūs bērnu.
Mēs par to vienojāmies kā par pirmo, pirmajā randiņā.
Proti, mēs vienmēr smējāmies par citiem pāriem ar viņu...
Velns, piedod, es nespēju.
Roza, es nespēju būt tēvs. Tu to zini.
Mark, tu mani mīli?
Protams, ka mīlu.
Tad atgriezies mājās, parunāsim par to.
Es stāvu uz piebraucamā ceļa,
un, ja vajadzēs, es te gaidīšu visu nakti, līdz tu atgriezīsies.
Labi?
Lūdzu!
Nē. Es nevaru.
Man vajag pabūt vienam. Piedod, nespēju ar to tikt galā.
Lūdzu, nepamet mani tā!
-Velns, Mark. -Es tagad nespēju.
-Man tevi vajag. -Es nespēju.
Roza. Roza?
Jā, piedod! Pabraucu garām satelītšķīvjiem.
-Šķiet, tas bija... -Mark?
Lūdzu, nedari tā!
Kur tu esi?
Es tev teicu. Braucu cauri tuksnesim.
Dodos uz dienvidiem. Līdz desmitiem būšu Tūsonā,
un es laikam palikšu pie Endija.
Es tā satraucos.
Mark, es piezvanīju policijai. Tev viss labi?
Tu piezvanīji... policijai?
Domāju, esi cietis negadījumā vai miris, sasodīts.
Ko?
Uz mirkli pārtrūka sakari. Tu domāji, ka negadījums?
-Kāpēc tev jābūt tik melodramatiskai? -Melodramatiskai?
Velns, tu biji pazudis trīs dienas, Mark.
Nē.
Kā tu to domā - "nē"?
Roza, paklau, es saprotu.
Tev arī ir smagi, un varbūt es tagad esmu egoistisks,
bet, lai ko tu mēģinātu darīt, nedari to!
Ko... Ko, tavuprāt, es mēģinu darīt?
Nezinu, bet tu izklausies traka.
Traka?
Labi, es tev pateicu, ka esmu stāvoklī.
Kad biji iebelzis pa garāžas durvīm, tu iekāpi mašīnā un aizbrauci.
Nevarēju tevi sazvanīt līdz šim brīdim, trīs dienas vēlāk.
Un es esmu traka?
Roza, joprojām ir svētdiena.
Es aizbraucu no mājas pirms pusstundas.
-Ir trešdiena, Mark. -Ko...
Velns, kas tev kait?
Tu mani biedē.
Labi, vai tevi uz to sakūdīja māsa?
Nolādētā Džoana.
Labi, beidz man zvanīt ik pa minūtei!
Mark?
-Mammu? -Mark, tas esi tu?
Piedod, domāju, ka tā ir... Es nupat runāju ar Rozu.
-Manu bērniņ. -Tev viss labi?
Mīļais, tagad kļuva labāk, kad zinu, ka tev viss kārtībā.
-Kas ar tevi notiek? Kur tu esi? -Nekas.
Mammu, nomierinies, labi?
Roza ir stāvoklī, tā ka tā... tā nu tas ir.
Es zinu, mīļais.
Viņa jau tev pastāstīja?
Ak, mīļais. Viņai nevajadzēja man teikt. Es pamanīju.
Jau četri mēneši, Mark.
Mammu, ko tu saki?
Es redzēju šodien Rozu, un viņai ir liels, skaists puncis.
-Viņa ir tik bēdīga. -Kas, pie ve...
-Viņa tā pēc tevis skumst... -Mamm, es braucu uz Tūsonu.
Es pāris dienu palikšu pie Endija. Tikai pāris dienu, līdz savākšos, labi?
Man ir daudz laika, lai izlemtu, kā šajā situācijā rīkošos, vai ne?
Viņa teica, ka ir stāvoklī tikai četras nedēļas.
Četras nedēļas, nevis četrus mēnešus.
Nedēļas.
Griez tūlīt mašīnu riņķī!
Nē, mamm, tu nesa... Tu nesaproti.
Es nesaprotu?
Es ļoti labi zinu, ko tā meitene piedzīvo.
-Es tevi audzināju viena. -Es tagad nevaru... Mammu?
-Mīļais, tu esi prom četrus mēnešus. -Mammu? Viss, atā!
Sveiki, te Endrū no Andrew's IT.
Nevaru tagad atbildēt. Atstājiet ziņu!
Čau, brāl, tas esmu es, vecīt. Te Marks.
Ceru, pie tevis šovakar nebūs meiča,
jo es pārnakšņošu uz dīvāna.
Vecīt, man bija baiss strīds ar Rozu.
Un viņa ir...
Viņa ir stāvoklī.
Un es nespēju.
Es vienkārši nes... Es nespēju uzņemties saistības, saproti?
Apsolīt mīlēt kādu mūžīgi,
kad mans paša tēvs nav mani mīlējis pat divas minūtes.
Nu vienalga, man tagad noderētu draugs.
Ceļi te ir diezgan tukši, vecīt,
tā ka domāju, būšu pie tevis ap desmitiem. Tas derēs?
Drīz tiksimies, vecīt.
Jā, čomiņ!
-Mark? -Jā, čomiņ, piedod,
nupat tavā telefonā atstāju puņķainu ziņu.
-Jautāju, vai varu pie tevis pārnakšņot. -Kas par sviestu, Mark?
Vai, čomiņ, kas par vainu?
Es zināju, ka negribi bērnus, bet es nekad...
es nekad nedomāju, ka tu varētu būt tāds.
-Kāds? -Tāds, kas notin makšķeri.
Kurš teica, ka tinu makšķeri?
Es tikai šodien uzzināju, ka viņa ir stāvoklī. Vajag pabūt vienam.
Jāizvēdina galva. Tu zini, nevaru viņu lūgt taisīt abortu.
Un, godīgi sakot, nedomāju, ka tas...
Abortu? Pag, pag, pag, stop, Mark!
Mazulis piedzima pirms pusgada.
Es pārvācos atpakaļ uz Fīniksu, lai palīdzētu tavai sievai, vecīt.
Es biju klāt, kad viņš piedzima.
Ak vai.
Tiešām? Velns, tu arī? Beidz! Nedari tā!
Kā tad? Par ko tu runā?
Čomiņ, kā... kā gan...
Čomiņ, čomiņ. Beidz, vecīt, tas ir slimi.
Kā tu vari dziedāt viņām līdzi?
Viņām? Kas ir viņas?
Viņām, sūda Džoanai un nez kam vēl.
Tas ir kā tas, ko viņa nodarīja Robam, atceries?
Mums visiem vajadzēja viņam zvanīt katru dienu vienā laikā,
tam vajadzēja viņu atradināt no narkotikām.
Es zinu, ka tā ir kārtējā viņas vājprātīgā metode.
-Tā nav. -Ir gan.
-Un nekas nesanāks. -Tā nav.
Pateikšu tev, kāpēc. Es zinu, ka tā ir pīlīšu pūšana.
Un tas tikai liek man turpināt braukt, vecīt.
Mark, es daudz runāju ar Džoanu. Un viņa vienīgā tic tavai muldēšanai.
-Manai muldēšanai? -Jā.
Džoana saka, ka tu pat nemelojot, kad saki, ka nupat pameti māju.
Viņa teica, ka tev ir kaut kāda garīga kaite,
kad varbūt braukšana vienatnē vai... Es nezinu.
Viņa domā, ka kaut kas to izraisa, saproti?
Un tu esi pārliecināts, ka dzīvo tajā pašā dienā.
O, tiešām? Ku... Kurā dienā?
Dienā, kurā sadirsi savu dzīvi, Mark.
Dienā, kad aizbrauci uz tuksnesi un pameti savu grūto sievu.
Nē, nē, Endij. Beidz, vecīt! Stop!
Kāda šodien diena?
Pasaki man, kāda šodien diena!
Ir... ir... ir svētdiena. Svētdiena, 9. februāris.
Es pirms pusstundas pametu māju, un nekāda zīdaiņa nebija.
Paskaties telefona ekrānā!
-Kas tur parādās par datumu? -Čom, es braucu, es pat nezinu...
Lūdzu, Mark, Mark! Mark, paskaties manis dēļ ekrānā!
O, nolādēts! Labi. Mirklīti! Jēziņ.
Nu protams, ka tur ir...
Nē, nē, nē, nē, nē, nē, nē. Labi.
Tas... Kā tu...
Tas... Ļoti gudri, vecīt. Kā tu to izdarīji?
Es neko nedarīju.
Nē, tu nomainīji datumu manā telefonā.
Pat gads ir cits.
Jā, jo ir. Mark, ir cits.
Nē, nav. Jūs visi mani čakarējat.
Mark, es tevi mīlu.
Tiešām, un esmu laimīgs, ka tu beidzot atbildēji.
Bet tev tagad ir bērns, vecīt.
Un ļoti skaista sieva, kurai vajag, lai tu atgriezies.
Tāpēc, lai kur tu būtu, griez mašīnu riņķī un atgriezies mājās!
Esmu drošs, nav par vēlu visu vērst par labu.
Hallo?
Endij? Endij? Tu dzirdi? Endij?
Mark? Tas esi tu?
Mammu? Tu esi kopā ar Endiju?
Ak, bērniņ.
Manu bērniņ.
Tev viss labi?
-Es tev piezvanīju... -Mammu.
...jo pirms pieciem gadiem šajā dienā pēdējo reizi kāds dzirdēja tavu balsi.
Tavs draugs Endijs.
Es nupat runāju ar Endiju.
Tev viss labi?
Mark, man nav labi, kopš tu pirms daudziem gadiem pazudi.
Esmu slima. Esmu ļoti slima, mīļais.
Es negribu tev sagādāt raizes, bet man varētu nebūt iespējas pastāstīt...
Ko pastāstīt?
Es zinu, kāpēc tu aizbēgi no savas ģimenes.
Tas bija tava tēva dēļ.
-Tāpēc, ka viņš mūs pameta, kad piedzimi. -Mamm.
Paklausies!
Tavs tēvs nezināja, ka esmu stāvoklī.
Paga, ko?
Viņš... Viņš bija armijā.
Viņa iesaukums sākās dienā, kad uzzināju, ka gaidu tevi,
un man nebija drosmes viņam to pateikt.
Viņš nomira nelaimes gadījumā dažas nedēļas vēlāk.
Ko tu saki, mammu? Es...
Tu biji ļoti maziņš, kad sāki par viņu jautāt,
tāpēc es tev pateicu, ka viņš kaut kur pasaulē meklē piedzīvojumus
un kādudien varētu atgriezties mājās.
Tu vēl biji bērns, un tas stāsts tevi darīja tik laimīgu.
Dažreiz tu draugiem stāstīji, ka viņš ir arheologs.
Pēc tam viņš bija astronauts un filmzvaigzne.
Kas nu tevi darīja laimīgu.
Kā gan es varēju tev to atņemt?
Ak, mamm.
Un viendien tu vairs nejautāji.
Kā tu varēji?
Es zinu, ka tavs tēvs būtu tevi no sirds mīlējis,
jo tu esi labs cilvēks, Mark.
Tu mani dzirdi? Tu esi labs cilvēks.
Mark? Mark?
Bērniņ, tu dzirdi?
Mark!
Velns!
Velns.
Ak dievs, ko es daru? Ko es daru?
Mammu? Tu tur esi?
Mammu?
Kaut tu man būtu pastāstījusi patiesību pirms daudziem gadiem!
Es to gribētu. Bet es saprotu.
Tagad, kad zinu, ka viņš ir miris, es...
Tas mani... Tas mani dara ļoti bēdīgu.
Velns, tas mani dara tik bēdīgu.
Mamm, es nezinu, vai tu to dzirdi,
bet es... es tad nu... es griezīšu mašīnu riņķī.
Es piezvanīšu sievai un pateikšu, ka braucu mājās.
-Hallo? -Sveiki.
Jā?
Atvainojiet, vai... Es... es zvanu Rozai.
Nē. Te nedzīvo Roza. Es esmu Hesuss.
Vai tas ir 555-0133?
Jā, tas ir mans numurs.
Nu velns, labi.
Izbeidz!
Endijs klausās.
Endij, čomiņ, tas esmu es. Marks.
Labi, ne... Nepsiho un tamlīdzīgi, lūdzu, lūdzu, lūdzu!
Klau, tu man pirms dažām minūtēm teici, ka man vēl ir laiks visu vērst par labu.
Ak tu kungs, Mark.
Es zinu, tu man teiksi, ka pagājuši gadi.
Bet ar mani tas notika nupat.
Es tagad braucu mājās, man vajag, lai sieva to zina.
Mark. Es... Es ne... Es pat nezinu, kā lai tev to pasaku.
Roza jau sen no tevis izšķīrās.
Tu tiki oficiāli pasludināts par mirušu, vecīt.
Zini, pēc tavas mātes bērēm...
Mēs visi domājām, ka ieradīsies uz tām. Bet, kad neieradies, tās bija beigas.
Rozai tagad ir jauna dzīve.
Cik ilgs laiks pagājis?
-Par ko tu runā? -Kopš pēdējoreiz runājām.
-Velns, Mark, es nezinu, vecīt. -Pasaki man!
Džūljenam šodien paliek 12 gadi.
Mēs tieši tagad svinam viņa dzimšanas dienu.
Džūljenam?
Tas ir tavs dēls.
Džūljens ir tavs dēls.
Man ir... Man ir puika?
Čomiņ, paklau, tu nedrīksti to vairs turpināt.
Tu nedrīksti ik pārgadus uzrasties un uztaisīt pamatīgu jucekli, vecīt.
Lūdzu, vai Roza tur ir? Vai viņa ir kopā ar tevi?
Vai tu varētu... iedot klausuli viņai, lūdzu?
Nē. Nē, nedomāju, ka tā ir laba doma.
Man tikai viņai kaut kas jāpasaka. Lūdzu!
Jā. Nu labi.
Ei! Jā, jā, tas ir viņš. Tas ir Marks.
-Hallo? -Roza, tas esmu es.
Es tikai gribu, lai tu zini - es tevi mīlu.
Un man ļoti žēl. Man ļoti žēl.
Piedod, ka es tev to nodarīju.
Es biju tik ļoti nobijies. Es biju tik ļoti, ļoti nobijies.
Es braucu mājās, labi?
Mark, lūdzu, nevajag.
Man ir jābrauc.
Klau, ja pēc 12 gadiem tu pēkšņi esi nolēmis,
ka gribi satikt savu dēlu,
tu zini, ka es tev neliegšu, bet ne šodien.
Ne tā - viņa dzimšanas dienā, nolādēts.
Vai tu vēl mani mīli?
Es...
Lūdzu!
Es tagad esmu precējusies ar Endiju.
Ko?
Viņš mani atbalstīja, kad tu nozudi, un tā vienkārši notika.
Un viņš ir...
Hallo? Mark, tu dzirdi?
Mana roka. Mana roka.
Hallo?
Nu vienalga. Es pēc dažām minūtēm būšu mājās, labi?
Bet neuztraucies, es... es neuzradīšos tajā ballītē,
jo sapratu, ka man aizvien asiņo roka.
-Tava roka? -Mana labā roka.
Es tagad uz to skatos.
Joprojām sāp no iebelšanas pa garāžas durvīm,
kad pirms brīža aizbraucu prom no tevis.
Es nesaprotu, ko tu saki.
Tas nozīmē, ka tas, kur tu esi, ir cits laiks, vieta vai vēl kaut kas.
Bet, kad es būšu mājās, es zinu, ka tur būsi... tur būsi tu,
gaidīsi mani uz piebraucamā ceļa, kā tu man solīji.
Tas bija pirms 12 gadiem, Mark.
Varbūt tev, bet ne man.
Un pēc dažām minūtēm, kad būšu mājās, es noskaidrošu, vai man taisnība.
Tu man salauzi sirdi, Mark.
Es tevi tik ļoti mīlēju.
Bet, lūdzu, lūdzu, nebrauc tagad atpakaļ!
Lūdzu, Mark!
Roza.
Roza!
Roza, esmu gandrīz mājās. Vēl minūte, labi?
Minūte, un būšu uz piebraucamā ceļa.
Hallo?
Vai Marks?
Jā.
Es esmu... Es esmu Džūljens.
Es esmu Rozas Volšas dēls.
Ak dievs.
Es... es pat nezinu, vai tas tiešām esi tu vai...
vai kāds čalis, kam ir mana tēva vecais numurs, vai...
Nē, tas esmu es... tas esmu es.
Esmu zvanījis uz šo numuru tik daudz reižu, ka...
Man žēl, ka nebiju kopā ar tevi.
Tiešām žēl.
Piedod!
Jā...
Klau...
Ja kādudien tu kāda iemesla dēļ gribētu...
es nezinu, satikties uz kādu aliņu vai kaut ko, jā... Es tik...
Es tik domāju, ka man tev jāpasaka... Man nav iebildumu.
Džūljen, paklausies!
Mēs iedzersim to aliņu, labi?
Mēs to izdarīsim. Un daudz citu lietu.
Tu mani dzirdi?
Es tev apsolu. Es vairs nekad tevi nepievilšu.
Un es darīšu visu, ko es kā cilvēks spēju,
lai darītu tevi par laimīgāko cilvēku uz Zemes.
Es zvēru.
Izklausās labi.
Bet pirms tam man jāsatiek tava mamma, labi?
Jo, manuprāt, viņa mani gaida.
Jā. Labi.
Es tevi mīlu, dēls.
Es tevi arī mīlu, tēt.
Labi.
Esmu mājās.
-Lai veicas! -Paldies. Atā!
Roza. Roza, esmu mājās. Roza?
Tulkojusi Laura Hansone