ПЕДРО ОТ КЪЩАТА ОТСРЕЩА
9 ФЕВРУАРИ, ФИНИКС
2 МАРТ, ПАСАДЕНА
Национална банка.
Ако знаете вътрешния номер, наберете го сега.
Национална банка. Алексис е. - Скъпа, аз съм.
Здрасти. Какво?
Доскуча ми и реших да чуя гласа ти.
Имам работа. - Добре. Извинявай.
Намери ли обецата ми? - Мамка му.
Знаех си, че ме помоли за нещо.
Би ли я потърсил? - Да.
Какво искаш за вечеря? Отивам на пазар. Аспержи, може би гъби, миден сос.
Може би ще е вкусно.
Все едно, само не и готова храна.
Странно.
Кое?
Звъни ми някой си "Педро от къщата отсреща".
Кой?
Момент, това е съседът ни.
Така ли?
Запознахте се миналата година. Чилиец е.
Не помня, но добре. - Не вдигай.
Защо? - Не знам. Сигурно иска нещо от теб.
Интересно. Ще проверя.
Не.
Ало? - Патрик ли е?
Да.
Педро е. От къщата отсреща.
Взех номера ти на кварталния празник. Помниш ли?
Разбира се.
Обожавам онези...
Как се казваха? Прасешки одеялца?
Не, прасенца в одеялца. - Вкъщи ли си? Зает ли си?
Вкъщи съм. Всъщност пиша. Защо?
Исках да те помоля за услуга.
В колата съм, на път за летището
и внезапно се сетих, че може да не съм заключил входната врата.
Мразя това чувство, познато ми е. - Би ли отишъл да провериш?
Набързо.
Бих го направил сам, но ще си изпусна полета.
Да проверя входната врата ли? - Ако може.
Разбира се.
Ще изчакам на телефона.
Добре, отивам веднага.
- Същият роман ли?
Какво?
Извинявай, каза, че пишеш.
Романът от миналата година?
Да. Нужно е време.
Така е с хубавите неща.
Съгласен. Пресичам улицата. Мамка му.
Какво?
Боже, май входната ти врата е отворена.
О, не.
Широко отворена. - Мамка му.
Да се обадя ли в полицията? - Да. Може би не.
Може ли просто да огледаш вътре дали всичко е наред?
Добре.
Благодаря. Много благодаря.
Много е хубаво вътре.
Няма следи някой да е бил вътре.
Би ли погледнал в спалнята? - Горе ли?
Да.
Разбира се.
Така, тази вляво е хубава и подредена.
Другата спалня е отсреща.
Да, виждам я, и там всичко изглежда наред.
Вероятно...
Извинявай много, че те карам да правиш това,
но имам ценни вещи в един сак в гардероба.
Би ли проверил дали е там?
Това е единственото ценно нещо в къщата.
Искаш да погледна в гардероба ти? - Да.
Добре.
Виждам един сак тук. - Слава богу.
Патрик, ти си моят герой.
Може ли последна услуга?
Казвай.
Може ли да го занесеш у вас за няколко часа?
Ще изпратя човек да го вземе.
Някой за малко да го отмъкне.
Аз съм идиот. Трябваше да го взема.
Взех го. Извинявай, просто не се познаваме добре.
Жена ми ще каже: "Какво ще правим със сака?".
Не знам. Имаш ли ми доверие да го взема? - А не бива ли?
Не, не. Аз просто... Забрави.
Взех сака, ще направя както искаш.
Много тежи.
Да.
Добре, тръгвам.
Благодаря, Патрик.
Ще се погрижа да го вземат. Ще ти звънна по-късно.
Добре. Нали затова са съседите? - Точно така.
Много ти благодаря.
Лекси. - Какво искаше?
Накратко, помоли ме да взема един сак от къщата му.
Какво? Кой би помолил това?
Никой не би взел сак от непознат.
Боже. Не ми казвай, че си го взел.
Взех го. - Ти си пълен идиот.
Момент.
Извинявай, но понякога си такъв.
Какво има в сака? - Не съм проверявал. Чужд е.
А ако е бомба? Или наркотици? Той е латино.
Не бъди такава. Добре, хубаво. Чакай, ще надникна.
В сака има чанта с логото на Националната банка.
Момент, какво? Това е моята банка.
Да, но не ги ли раздавате постоянно?
Сигурно, но...
Мамка му.
Какво става? - Така.
Има пари. Страшно много.
Добре.
Има купчини стотачки.
Не е задължително да е престъпление.
Те просто не свършват.
Отдолу трябва да има сериен номер.
Би ли... - Да. Има.
807624...
Да. - 920081.
Ще ги проверя.
Ще проуча този тип и веднага ще ти звънна.
Здрасти.
Ола, Патрисио.
Никого не намерих.
Ще си сменя полета и ще взема сака.
Идвам след няколко минути.
След няколко минути? Да, добре.
Патрик? Наред ли е всичко?
Да, разбира се. Наред е.
Хубаво.
До след малко.
Перфекто мундо.
Чао.
Ехо.
Откачам. Побърквам се.
Какво?
Проверих номерата. Обявени са за откраднати.
Парите. Чантата е открадната.
Не съм изненадан. Гледам през прозореца и...
В момента полицията нахлува в къщата на Педро.
Пълно е с полицаи.
Очаквал го е и те е накарал да го отървеш от доказателствата. Тъпак.
Не биваше да вземам сака.
Нима? - Сега какво?
Изгори парите. Веднага.
Да ги изгоря? Не трябва ли да съобщим?
Да съобщим ли? И какво ще си помислят?
Сакът се появява в дома ми.
Открадната чанта от банката ми.
На моята позиция имам достъп до много информация.
Лекси, ти си в "Семейни заеми". - Ще ме разследват.
Унищожи ги. Така е най-добре.
Да изчакам ли полицията да тръгне и да му ги дам?
Защо... - Не, ще станеш съучастник.
Скрил си парите от полицията и ще ги върнеш на един престъпник?
Откачи ли?
През живота си не съм виждал толкова пари и...
Да ги изгоря... - Без доказателство няма престъпление.
Изгори ги в камината.
ПЕДРО: НЕ ГОРИ ПАРИТЕ
Какво по...
Какво?
НЕ ВЯРВАЙ НА ЖЕНА СИ
Какво? Там ли си? - Извинявай. Получих есемес.
От Педро ли? - Не, не. Беше от мама.
От майка ти? - Да. Ще ти звънна след малко.
Не, чакай.
Да?
Патрик, как е? - Не е добре.
Каза ли на жена си за сака? - Да.
Не те виня, но не прави каквото ти каза.
Ти как знаеш? - Да кажем, че просто знам.
Това и много други неща, които предстои да се случат.
Слушай, седни.
Трябва да ти призная нещо.
Ще стоя прав.
Спя с жената ти, Патрик.
Моля? - Нямам чувства към нея.
Просто я използвах.
Измъкнах й малко банкова информация и това е.
Планирах го цяла година, но хубавите неща отнемат време.
Какво говориш? - Вчера й казах, че напускам града
и че няма да я взема. Наруших лъжливо обещание.
Тя побесня. Знаеш каква става.
Какво? - Затова сутринта
тя е оставила парите в гардероба ми и е повикала полицията.
Това шега ли е? - Не знам. Смешно ли е?
Това не е истина. Не е възможно.
Трябваше да се сетя, че парите не я вълнуват.
Тя копнееше за приключение. Отчаяно го искаше.
Стига де. Наистина ли не си забелязал, че последните месеци е по-щастлива?
Че сияе? - Какво?
Благодари ми. - Много ти благодаря.
Кога за последно я чука?
Говоря за истинско чукане.
Не е твоя работа. - Ще ти кажа кога - никога.
Моля? Не. - Тя ми го каза.
Да. Но вината не е твоя.
Патрик, тя понякога е доста сприхава.
Боже. - Нали?
Не вярвам на ушите си.
Това е много...
Слушай внимателно. Ще ти предложа нещо.
Там ли си? - Горя парите.
Задръж половината.
Не е нужно да намесваме ченгетата.
Грубо са седем милиона.
Това беше делът на жена ти, но го вземи ти.
Бих ли разменил живота си срещу пари?
Животът ти е една лъжа. Вече го знаеш.
Жена ти те мрази. А между другото, мрази и романа ти.
Така че вземи парите, иди в Южна Америка,
вземи си най-скъпата стая на някой плаж и си довърши книгата.
Бъди себе си.
Няма да напусна съпругата си.
Тя се канеше да те напусне. Всеки момент ще ти звънне.
Да, ето я.
Не, ти просто... Не.
Горя парите, не си прави труда да идваш. Сбогом.
Свърши ли? Изгори ли ги?
Патрик?
Още не.
Защо?
Защото...
Педро каза нещо за теб и него.
Какво... Какво точно?
Скъпи? - Боже, вярно е.
Господи, ще повърна.
Скъпи?
Ти и аржентинецът? - Чилиец е.
Все тая! Спала си с него.
Не, не! Не съм спала с него.
Не си ли? - Не!
Чуй какво стана.
С Тами срещнахме Педро една вечер, като се връщахме от разходка.
Той се държа много мило.
Там го покани да пийнем и...
Вкъщи ли? Аз къде съм бил? - При майка ти.
Педро направи коктейли "Писко сур".
Аз пийнах повечко, Тами си тръгна
и той започна да ме разпитва за банката,
за камионите, за графика.
Ти никога не ме питаш за моята работа и аз бях въодушевена,
че този привлекателен мъж толкова се вълнува от мен.
От мен и глупавата ми работа и аз просто...
Казах неща, които не биваше. И после...
Той ме целуна.
Отблъснах го и това беше. Това е всичко!
И не е имало друго? Заклеваш ли се?
Нямаше, кълна се. Целуна ме, избутах го и той си тръгна.
Тогава защо си измисля това?
За да те настрои срещу мен, скъпи, за да не гориш парите.
Това прави.
ПЕДРО - ЛЪЖЕ ТЕ
Какво? Патрик?
И СЕГА ЩЕ КАЖЕ...
Да.
...ВЯРВАЙ МИ, АЗ СЪМ ТИ СЪПРУГА.
Вярвай ми, аз съм ти съпруга и казвам истината.
Какво става?
Какво?
Ало? - Тя там ли е? Ти ли я подучваш?
Не, не е тук. - А откъде знаеш?
Няма да повярваш. - Опитай.
Вярваш ли, че в света има магия? - Магия ли?
Свръхестествени прояви, необясними неща.
Не знам. Защо си...
Нещо такова ми се случи преди дни.
Обадиха ми се посред нощ.
Знаеш ли кой беше? Аз бях.
Какво?
Аз. Нещо като бъдещото ми аз.
И той бе изненадан.
Но го доказа и каза, че се опитва да си провери гласовата поща,
а аз съм вдигнал.
Сега разбрах.
Хлопа ти дъската. - И аз си го помислих.
Каза, че бил в затвора, че жена ти го предала...
Подхвърлила парите и викнала ченгетата.
Той ми каза за нашия разговор и какво ще каже тя.
Общо взето всичко, което се случи до този момент.
Разбира се. И какво следва сега?
Това не знам.
Разговорът прекъсна и повече не се чух със себе си.
Но знам, че този път няма да свърша в затвора.
Защо не?
Защото някои дребни детайли вече се промениха.
Кои?
Ами ти.
Аз ли? - Да.
Според него ти се съюзяваш с жена си и ме предавате.
Озоваваме се в нещо като затвор, аз - в реален, а ти - окован в мъката си.
Но имам чувството, че нашата история не свършва така.
Така ли е?
Педро? - Да?
Майната ти.
Да.
Какво става? Първо затвори, после не вдигаш.
Направо откачам. - Съжалявам.
Знаеш ли какво преживявам сега? - Да, съжалявам.
Прибирам се. Дано си изгорил парите, докато дойда.
Хрумна ми нещо по-добро. - Какво?
Ченгетата си тръгнаха.
Отивам в къщата на Патрик.
Ще оставя парите, където ги намерих. - И ще викнем ченгетата.
Именно. - Най-накрая нещо разумно.
Благодаря. Нещо такова.
Побързай, ченгетата може да се върнат.
Добре, влизам в къщата.
Качвам се.
Побързай!
В стаята съм, отварям гардероба и...
И?
О. - Какво?
Побързай, тъпако. Направи го и се махай оттам.
Не ми харесва да ме наричаш така.
Няма време за деликатност.
Патрик? - Ти си лош човек.
Какво? - С мен.
Ужасна си и си гадна.
Виж какво ни докара до главите.
Най-лошото е, че някак ме накара да вярвам, че заслужавам такова отношение.
А това ме кара да се мразя.
И когато стане очевидно, че не трябва,
се мразя още повече, че съм толкова слаб и зависим.
За бога, стига си се правил на жертва.
Знаеш ли какво? Напълно си права. Спирам да се правя на жертва.
Какво правиш? - Ще бъда себе си.
Не, не. - Между другото, открих обецата ти.
На нощното шкафче на Педро до лубрикант и огромни кондоми.
Ще ти обясня.
Казала си му, че никога не съм те чукал както трябва.
Ще ти обясня. - Приготви се.
Точно това те очаква.
Патрик?
Това е гласовата поща на Патрик.
Съжалявам, че не мога да се обадя, но започвам нов живот.
Бих искал да кажа, че ще ви звънна, но това вероятно няма да стане.
Приятен ден.
Патрик.
Патрик, Педро е от къщата отсреща.
Не биваше да задържаш всички пари,
но добре го изигра.
Да. Много добре. Забавлявай се.
"Гранд Копакабана".
Силно ли натискам? - Точно там, да!
Така ли? - Много благодаря. Здравейте.
Какво ще поръчате? - Бих искал...
По едно от всичко.
Превод на субтитрите Емилия Николова